Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/17/20 
номер провадження 2/695/29/26

13 січня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Степченка М.Ю.
за участю секретаря с/з Землянухіної Є.М.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача на його користь шкоду в сумі 49 694 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 26.10.2018 року близько 21 год. 30 хв. позивач рухався на своєму автомобілі «SKODA FABIA», д.н.з. НОМЕР_1 у с. Софіївка, в напрямку с. Піщане. Автомобіль був повністю в технічно справному стані, швидкість даного автомобіля не перевищувала 40-45 км/год. У салоні автомобіля окрім водія більше нікого не було.
Оскільки внаслідок поганих погодних умов у цей вечір видимість на дорозі була обмежена, дорожнє покриття (асфальт) було мокрим, дорожня розмітка взагалі була майже відсутня, що ускладнювало рух. 
У момент руху автомобіля ОСОБА_1 навпроти автозаправної станції «Укрнафта» на зустріч повивача рухався автомобіль із ввімкненим ксеноновим світлом фар. Після роз`їзду з даним автомобілем позивач відразу побачив перед собою перешкоду у вигляді причепу трактора ЮМЗ-6, з яким відбулося зіткнення передньою частиною автомобіля «SKODA FABIA» в задню частину вищевказаного причепа. Всупереч правил дорожнього руху трактор ЮМЗ-6 д.н.з. НОМЕР_2 , з яким відбулося зіткнення, рухався по середині проїжджої частини. В причепі були відсутні задні габаритні ліхтарі та відсутній номерний знак, що не дало можливості з урахуванням погодних умов та зустрічного транспортного засобу, його побачити.
Окрім того, вже після самої дорожньо-транспортної пригоди водій вищевказаного трактора - ОСОБА_2 , з`їхав на обочину дороги – вправо, а не залишився на місці пригоди до приїзду працівників поліції, чим порушив п. а) ч. 2.10 Правил дорожнього руху, згідно яких у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача марки «SKODA FABIA» д.н.з. НОМЕР_1 отримав значні ушкодження та став технічно несправним, у зв`язку з чим позивач витратив значні кошти задля відновлення технічного стану даного автомобіля.
Відповідно до листа ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» від 24.10.2019 року за № 241019-03419/к/у - жодних грошових виплат на відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою від 26.10.2018 року, не було.
Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 148502 від 26.10.2018 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений як особа, що притягується до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Однак, відповідно до Постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.08.2019 року у справі № 695/3771/18 - провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП в зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення - закрито.
Вважаючи, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , позивач звернувся до останнього з позовом про відшкодування матеріальної шкоди.
Ухвалою суду від 23.01.2020 було відкрите провадження по справі, визначено розглядути справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.
Також відповідачу було встановлено строк на подання відзиву на позов.
27.02.2020 відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Відзив обгрунтований тим, що відповідач вважає твердження позивача про вину в скоєнні ДТП саме відповідача такими, що не підтверджені жодними доказами та не встановлені жодним рішенням суду, висновком експертизи, показами свідків, та не зафіксоване в протоколі про адміністративне правопорушення. Вважав, що не помітити трактор з причепом міг лише водій, який не спостерігав за обстановкою на дорозі, і не дивися на дорогу, або водій в якого дуже низький відсоток зору. 
Окрім того відповідач указував, що саме ДТП сталося на освітленій ділянці дороги, оскільки з одного її боку знаходиться автомобільна заправка «Укрнафта», а з іншого боку кафе «Господиня», прибудинкова ділянка якого гарно освітлюється, тому позивач неправомірно стверджує, що в нього не було можливості через відсутність освітлення на дорозі побачити транспортний засіб, зважаючи на той факт, що на ньому були включені габаритні вогні. ДТП сталося на рівному відрізку дороги, де немає ні поворотів, ні перехресть, що забезпечувало кожному водієві гарну видимість та широке коло обзору дороги попереду. Крім того, позивач в`їхав у задню ліву частину причепа відповідача, що саме собою свідчить про те, що відповідач рухався в крайньому правому положенні на проїзній частині дороги. Також на доводи позивача, що відповідач, нібито, залишив місце ДТП, з`їхавши на обочину дороги після зіткнення, останній вказував, що позивач не враховує той факт, що він здійснив зіткнення з причепом трактора, який є набагато більшим від легкового автомобіля, не оснащений достатніми амортизаційними шумопоглинаючими засобами, які б дали йому змогу відразу розрізнити поштовх у причіп як зіткнення з іншим автомобілем. Також позивач не враховує гальмівний шлях транспортного засобу відповідача, оскільки сам транспортний засіб рухався попереду автомобіля позивача і не передбачав, що водій, що рухався позаду, не дотримається дистанції, тому на момент зіткнення не був готовий до екстреного гальмування, а враховуючи, що він рухався на дорозі, де була лише одна смуга в його напрямку руху, не розуміючи походження поштовху, який відчув відповідач у момент зіткнення, він прийняв всі міри для того, щоб зупинити трактор так, щоб він не заважав іншим учасникам дорожнього руху, в зв`язку з чим прийняв трохи вправо та зупинився за кілька метрів. Відповідач залишився на місці скоєння ДТП, адже рухався попереду автомобіля позивача, в правій частині дороги, не здійснював та не подавав сигналів про намір здійснення жодних маневрів, не вдавався до екстреного гальмування, що могло б призвести до настання дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки саме він є потерпілою особою в даному ДТП, тому жодною нормою закону не визначено його обов`язок щодо відшкодування шкоди, якої зазнав автомобіль позивача в результаті його власних дій.
Ухвалою суду від 02.02.2021 підготовче провадження в справі було закрите та справу призначено до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 15.04.2021 позивач позов підтримав та пояснив, що він рухався в сторону села Піщане, була мряка і мокрий асфальт. Його засліпила зустрічна автівка. Потім він побачив причіп, який лівим колесом виїхав на середину дороги. Після зіткнення причіп від`їхав на узбіччя метрів 12. Вважав, що відповідач порушив правила дорожнього руху, оскільки рухався в темний час доби з непрацюючими габаритами та без номерного знаку, оскільки на причепі фари і габарити були розбиті і загнуті. Відомостей про те, чи притягувався ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, в нього немає. Вважав, що він не порушив ніяких пунктів правил дорожнього руху. 
Представник позивача – адвокат Сененко К.В. у судовому засіданні позов підтримала та вказала, що в постанові суду вину позивача не встановлено, він не вважає себе винним, тому і звернувся до суду з вказаним позовом.
Відповідач у судовому засіданні 19.04.2023 суду пояснив, що причіп, на якому все працює, йому не належить, він лише взяв його в користування. На тракторі швидкість 20-25 км/год. І він зобов`язаний їхати ближче до правої сторони. 26.10.2018 він їхав, рухаючись за смугою узбіччя і навіть не зрозумів, що сталося. Коли відчув удар, то відразу зупинився. Внаслідок ДТП на причепі лопнула ресора, був побитий задок, пом`яте крило. Зазначав, що як тільки розбивається фара, то проводи «закушуються» докупи. Подія відбулась навпроти кафе. На даній ділянці дороги було нормальне освітлення – зі сторони дороги опори, а зі сторони кафе ліхтарі вздовж кафе.
Представник відповідача – адвокат Брус С.М. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та вказав, що збитки можуть стягуватися лише з винної особи. Його довіритель не притягувався до адміністративної відповідальності, а правила дорожнього руху порушив саме позивач. Зазначав, що трактор не може їхати більше 40 км/год. На причепі були габаритні вогні та катафоти і в нього є номери, оскільки він проходить техогляд. Його довіритель не почув удар, а лише коли побачив у дзеркало автомобіль позивача, то вже тоді зупинився. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що коли він приїхав на місце події, то вже були працівники поліції. Автомобіль знаходився на проїзній частині, по центру, а трактор стояв на узбіччі метрів за 30. У трактора не було ні стопів, ні поворотів, ні світловідбиваючих елементів, ні номера. В автомобілі були пошкоджені передня частина, радіатор, бампер. Свідок указував, що там від заправки спочатку було світло, а потім різко починалась темрява. Зазначив, що участь в складанні схеми він не приймав та не пам`ятає чи був залучений в якості свідка.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що йому зателефонував позивач та попросив, щоб він відтягнув додому його автомобіль, який потрапив у дорожньо-транспортну подію. Коли вони приїхали на місце події, то він побачив, що трактор із причіпом був на узбіччі, а автомобіль на проїзній частині. На причепі не було номерного знаку, стопи побиті та брудні. Чи були трикутники-не пам`ятає. Автомобіль мав ушкодження капоту, лобового скла.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що подія сталася в 2018 в селі Софіївка біля автозаправки Авіас. Того дня моросив дощ. Він із хлопцями пили каву. Бачили як їхав трактор по узбіччю, позаду машина влетіла в трактор. Після удару трактор проїхав кілька метрів і зупинився. Вони підбігли одразу. Водій автівки вийшов та сказав, що винуватий. Свідок побачив, що в ОСОБА_6 проводка горить, він побіг та відчепив розетку між трактором і причепом. Зазначав, що на причепі були світловідбивальні трикутники, правий габарит на причепі світився, а лівий задимів. Також на кабіні трактора був ліхтар. Потім він зателефонував у поліцію. Автомобіль отримав пошкодження бампера, капоту, крила, фари, карбюратор потік. Автомобіль правою стороною вдарив у ліву сторону причіп. Також свідок зазначив, що на проїзній частині були ліхтарі і вона була освітлена.
Суд, заслухавши доводи позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом установлено, що 26.10.2018 о 21 год. 25 хв. у с. Софіївка, вул. Черкаський шлях-1, сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу «SKODA FABIA», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та трактора ЮМЗ-6 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .
Унаслідок цієї ДТП складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №148502 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.
Відомостей та доказів того, що також було складено протокол про адміністративне правопорушення на відповідача ОСОБА_2 , сторонами надано не було та судом не установлено.
Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області постановою від 01.08.2019 у справі № 695/3771/18, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова ВС від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18).Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №910/18319/16.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення».
З точки зору матеріального (сутнісного) підходу реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку із чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими - обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.
Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою / нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення.
У постанові Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18 зазначено, що з правового аналізу норми пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.
У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно правового висновку, який викладений у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.
Згідно ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
На підставі ухвали від 07.04.2022 було проведено автотоварознавчу експертизу, і згідно висновку експерта №96 від 18.05.2022 визначено, що: 1. Сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «SKODA FABIA» д.н. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження станом на дату проведення експертизи складає: У = 100149 (Сто тисяч сто сорок дев`ять) грн. 00 коп.; 2. Ринкова вартість автомобіля SKODA FABIA COMBI 1.2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на дату ДТП 26.10.2018року до моменту ушкодження складає: У = 100149 ( Сто тисяч сто сорок дев`ять) грн. 00 коп.; 3. Ринкова вартість автомобіля SKODA FABIA COMBI 1.2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на дату ДТП 26.10.2018року після пошкоджень, отриманих внаслідок даного ДТП складає: 24826 ( Двадцять чотири тисячі вісімсот двадцять шість) грн. 61 коп.
Ухвалою суду від 19.04.2023 по справі було призначено судову автотехнічну експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання: 1.Як повинні були діяти учасники ДТП –водій автомобіля «SKODA-FABIA» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 та водій трактора ЮМЗ-6, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 – згідно з технічними вимогами Правил дорожнього руху в дорожній обстановці, що скалася під час дорожньо-транспортної пригоди 26.10.2018 року о 21 год. 25 хв. в с. Софіївка по вул. Київський шлях,1?; 2.Чи відповідали дії обох водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – під час ДТП 26.10.2018 року о 21 год. 25 хв. в с. Софіївка по вул. Київський шлях,1 технічним вимогам Правил дорожнього руху?; 3.Чи вбачаються в діях водіїв-учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням ДТП 26.10.2018р. о 21 год. 25 хв. в с. Софіївка по вул. Київський шлях,1?
У висновку експертів за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 03.07.2024 №17393/17418/23-52 зазначено наступне: 1. За описаних в наданих на дослідження матеріалах справи характеристик виникнення пригоди, з технічної точки зору, водій автомобіля SKODA ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.2 та 19.3 ПДР України, та в залежності від моменту настання об`єктивної можливості у водія даного транспортного засобу виявити причеп трактора, що рухається попереду в межах динамічного коридору його руху, у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України (за умови, що вказаний момент настає в момент коли автомобіль SKODA знаходився на відстані меншій за відстань необхідну для зниження швидкості його руху до швидкості руху трактора з причепом шляхом службового гальмування), або 13.1 ПДР України (за умови, що вказаний момент настає в момент коли автомобіль SKODA знаходився на відстані більшій за відстань необхідну для зниження швидкості його руху до швидкості руху трактора з причепом шляхом службового гальмування). В свою чергу за умови, що перед пригодою на причепі не були увімкнені (горіли) габаритні вогні (як вказано в показах водія автомобіля SKODA ОСОБА_1 ), в даній дорожній обстановці, дії водія трактора ОСОБА_2 доцільно регламентувати у відповідності до вимог п. 19.1. в) ПДР України. В іншому випадку, тобто при умові, що на вказаному транспортному засобі (причепі трактора) габаритні вогні перед пригодою були увімкнені, то слід зазначити, що в такому випадку, коли інший транспортний засіб наближається ззаду (детально див. вище), односторонніми діями водія переднього транспортного засобу не забезпечуються умови не виникнення їх зіткнення. До цього також слід додати, що вимогами Правил дорожнього руху для такої дорожньої обстановки також не передбачені норми, які б регламентували дії водія переднього транспортного засобу (тобто, в даному випадку, дії водія трактора ОСОБА_2 ) в контексті передумов виникнення пригоди. 
2,3. Оцінити дії водія автомобіля SKODA ОСОБА_1 відносно вимог п.п. 12.2, 19.3 та 12.3 або 13.1 ПДР України не можливо з причин, наведених в дослідницькій частині. Можливо лише вказати, що за умови, що момент настання об`єктивної можливості у водія даного транспортного засобу виявити причеп трактора настає в момент коли автомобіль SKODA знаходився на відстані більшій за відстань необхідну для зниження швидкості його руху до швидкості руху трактора з причепом шляхом службового гальмування, дії водія автомобіля SKODA ОСОБА_1 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п. 13.1 ПДР України та вказана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
В свою чергу, за умови, що перед пригодою на причепі не були увімкнені (горіли) габаритні вогні (як вказано в показах водія автомобіля SKODA ОСОБА_1 ), в даній дорожній обстановці, дії водія трактора ОСОБА_2 з технічної точки зору, не відповідали вимогам п. 19.1 в) ПДР України. При цьому, оцінити чи знаходиться вказана невідповідність в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (контактуванні автомобіля SKODA з причепом) за наданих на дослідження обсягом матеріалів справи не можливо з причин, наведених в дослідницькій частині. В іншому випадку, тобто при умові, що на причепі трактора габаритні вогні перед пригодою були увімкнені, в діях водія трактора ОСОБА_2 невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди або мали відношення до даної ДТП, з технічної точки зору, не вбачається.
Суд уважає, що стороною позивача не було доведено, що саме з вини відповідача сталося ДТП.
У висновку експерта не вказано точно, хто був винуватцем події, а лише описані ситуації, за наявності яких могла би бути винна та чи інша сторона.
Допитаний зі сторони позивача свідок ОСОБА_3 пояснив, що в трактора не було ні стопів, ні поворотів, ні світловідбиваючих елементів, натомість свідок ОСОБА_4 повідомив, що на причепі не було номерного знаку, стопи побиті та брудні та про наявність трикутників на причепі він не пам`ятає. Вказані свідки не були очевидцями ДТП. 
Водночас свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що коли він підійшов до місця ДТП, то бачив, що світилися габарити, але зважаючи на те, що горіла проводка, він її обірвав.
Очевидних доказів, на підставі яких суд міг би достовірно встановити, чи горіли габаритні вогні на причепі в момент настання дорожньо-транспортної пригоди, чи ні, матеріали справи не містять.
Разом із цим суд зважає на те, що з доданих до матеріалів справи фотокарток убачається, що причіп відповідача має світловідбиваючі елементи в формі трикутників та габаритні вогні. Також суд зазначає, що з досліджених фотокарток вбачається наявність зовнішнього вуличного освітлення на ділянці дороги, де сталося ДТП.
Отже суд вважає, що позивачем не надано суду достовірних та беззаперечних доказів того, що ДТП, що мало місце 26.10.2018, сталося саме з вини відповідача ОСОБА_2 .
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 12, 76-82, 89, ст. 263-265, 354 ЦПК України, суд, 
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 22 січня 2026 року.