РІШЕННЯ
Іменем України

15 квітня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/115/26 	

Господарський суд Чернігівської області у складі Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради,
код ЄДРПОУ 05517729, вул. Івана Мазепи, 19, м. Чернігів, 14017
Відповідач: Приватне підприємство “Ентер Буд”,
код ЄДРПОУ 36655165, вул. Кільцева, 9, м. Чернігів, 14007
Предмет спору: про визнання недійсним пункту додаткової угоди та стягнення 86 647,51 грн штрафу,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:
не викликались

ВСТАНОВИВ:
Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради звернулося до суду через підсистему «Електронний суд» з позовом до Приватного підприємства “Ентер Буд” про визнання недійсним п. 3 Додаткової угоди № 1 від 04.08.2023 до Договору № 87-2023/вс від 28.03.2023, що була укладена між Управлінням капітального будівництва Чернігівської міської ради та Приватним підприємством “Ентер Буд” та стягнення штрафу у розмірі 86 647,51 грн.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 18.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті.
Ухвала суду від 18.02.2026 доставлена позивачу та відповідачу до їх Електронних кабінетів у підсистемі “Електронний суд” ЄСІКС 18.02.2026 о 16:28, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
06.03.2026 відповідач через підсистему “Електронний суд” подав до суду відзив на позовну заяву від 05.03.2026, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову; розгляд справи провести у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін; у випадку задоволення позову зменшити розмір витрат на правничу допомогу.
11.03.2026 позивач через підсистему “Електронний суд” подав до суду відповідь на відзив від 10.03.2026, у якій просить суд позов задовольнити у повному обсязі.
Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.
Згідно з ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
У відзиві на позов відповідач просить суд розгляд справи провести у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін;
Обґрунтовуючи клопотання про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін відповідач зазначає про те, що проведення судового засідання виключно у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін позбавляє його права на висловлення власної думки та заперечень стосовно позову, зокрема, надання додаткових пояснень, які не завжди можна описати у тексті заяви по суті справи.
Розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 5-7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач – разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Доводи відповідача про необхідність проведення судового засідання з метою висловлення власної думки та заперечень стосовно позову, зокрема, надання додаткових пояснень судом відхиляються, оскільки суд розглядає справу виключно на підставі доказів, поданих учасниками справи, оцінивши які встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги та заперечення. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, аргументи та заперечення, викладені у заявах по суті, підлягають доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст. 74-79 ГПК України).
Відповідно до ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 161 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.
У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього (ч. 1,4 ст. 165 ГПК України).
За змістом ч. 1, 3, 4 ст. 167 Господарського процесуального кодексу України у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. До заперечення застосовуються правила, встановлені частинами третьою-шостою статті 165 цього Кодексу. Заперечення подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання заперечення, який дозволить іншим учасниками справи отримати заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.
Таким чином, з урахуванням зазначених приписів, кожен з учасників справи, у тому числі відповідач, при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін може користуватися своїми процесуальними правами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України, та не позбавлений процесуального права викладати свої аргументи, пояснення, міркування, заперечення, а також подавати докази у письмових заявах по суті.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.
Отже, у судовому засіданні з розгляду справи по суті не передбачено вжиття процесуальних заходів, здійснення яких можливе у підготовчому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 182 ГПК України.
Згідно ст. 194 Господарського процесуального кодексу України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі вже зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.
Саме лише суб`єктивне бажання відповідача ще усно викладати зміст та підстави своїх заперечень щодо предмета позову (у вступному слові), наводити обставини та докази на їх підтвердження, тобто ті доводи і аргументи, які вже були викладені в письмових заявах по суті, не є достатньою та обґрунтованою підставою для проведення судового засідання. Суд самостійно досліджує усі подані сторонами матеріали, що знаходяться у справі. При цьому відповідач у своїх запереченнях за принципом «останнього слова» має усі необхідні можливості для подання своїх доводів, міркувань щодо доводів позивача, які стосуються предмета позову. 
Отже, як вбачається з поданого клопотання, відповідачем не обґрунтовано необхідність проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, а свої доводи, аргументи, заперечення та докази у достатній мірі можуть бути викладені відповідачем у письмовому виді відповідно до викладених судом вище висновків.
Беручи до уваги, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
При цьому суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Аксен проти Німеччини», заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року «Варела Ассаліно проти Португалії», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем Договору підряду № 87-2023/вс від 28.03.2023 в частині виконання робіт та передачі закінчених робіт замовнику у порядку та строки, передбачені договором. Одночасно позивач зазначає про те, що шляхом укладення додаткової угоди № 1 від 04.08.2023 до Договору між сторонами фактично було здійснено взаємозалік зустрічних вимог шляхом зменшення вартості фактично виконаних робіт на суму нарахованих штрафних санкцій. Натомість норми укладеного договору не передбачали можливості сплати штрафних санкцій шляхом укладення додаткових угод до договорів з відніманням суми нарахованих штрафних санкцій від договірної ціни, у зв?язку з чим п. 3 Додаткової угоди № 1 від 04.08.2023 до Договору № 87-2023/вс від 28.03.2023 прямо суперечить ч. 6 ст. 45 Бюджетного кодексу України, приписи якої забороняють проведення розрахунків з бюджетом у негрошовій формі, у тому числі шляхом взаємозаліку, а тому п. 3 Додаткової угоди № 1 від 04.08.2023 до Договору підлягає визнанню судом недійсним через порушення вищезазначеної норми. За доводами позивача, керуючись ч. 1, 5 ст. 216 ЦК України у разі визнання п. 3 додаткової угоди № 1 від 04.08.2023 до Договору судом не дійсною – останній не створює юридичних наслідків, а отже відповідачем не сплачено штрафні санкції у розмірі 86 647,51 грн, що нараховані йому за несвоєчасне виконання взятих на себе зобов`язань та сума яких ним визнана.
Відповідач у відзиві на позов заперечує проти позову та просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що Бюджетний кодекс України не входить до системи актів цивільного чи господарського законодавства та жодним чином не врегульовує питання взаємодії контрагентів між собою в межах укладених господарських чи цивільних договорів. У даних правовідносинах ч. 6 ст. 45 Бюджетного кодексу України не може бути застосована, оскільки регулює питання щодо виконання Державного бюджету України за доходами, а не місцевого бюджету та відповідно, не містить заборони бюджетним установам, що фінансуються з бюджетів територіальних громад застосовувати процедуру, передбачену ст. 601 ЦК України та ч. 3 ст.203 ГК України. Посилання позивача на приписи п. 39 ч.1 ст. 64 БК України не спростовує вищенаведені висновки, оскільки наведена норма визначає склад доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, а не порядок взаємодії сторін господарського договору щодо виконання фінансових зобов`язань. Відсутність у договорі положень, що передбачають застосування взаємозаліку чи зарахування зустрічних однорідних вимог також не позбавляють можливості сторін діяти в порядку, визначеному ст. 601 ЦК України та ч.3 ст. 203 ГК України, особливо враховуючи, що зворотних застережень договори також не містить. За доводами відповідача інтереси держави та суспільства не порушені, оскільки жодна зі сторін не зазнала збитків, а сума штрафу є незначною для бюджету територіальної громади та складає лише 6,3 % від ціни договору. Отже, відсутні будь-які підстави, передбачені ст. 203 ЦК України для визнання недійсним п. 3 Додаткової угоди, відповідно заявлений штраф не підлягає стягненню як такий, що зарахований шляхом взаємозаліку. Щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу відповідач заперечує з огляду на відсутність їх документального підтвердження.
Позивач у відповіді на відзив підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити, а також спростовує доводи відповідача про недоведеність витрат на правничу допомогу, понесених позивачем.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.
28.03.2023 між Управлінням капітального будівництва Чернігівської міської ради (замовник) та Приватним підприємством «ЕНТЕР БУД» (підрядник) було укладено Договір підряду № 87-2023-вс (далі – Договір).
Відповідно до п.2.1., 2.2. Договору підрядник, в межах узгодженої та прийнятої до виконання проєктної документації по об`єкту «Капітальний ремонт перехідної галереї між учбовим корпусом та актовою залою будівлі Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради, Чернігівської області, розташованій за адресою: вул. Толстого, 148 (усунення аварій, що сталися внаслідок військової збройної агресії Російської Федерації в м. Чернігові).» (45453000 7 «Капітальний ремонт і реставрація») виконує та здає в установлені Договором строки закінчені роботи, а замовник – приймає та оплачує їх.
Строк дії Договору – з дня його підписання і до 31.12.2023.
За умовами п. 3.1., 3.2.-3.4. Договору строки виконання робіт по Договору: до 30.06.2023.
При виникненні обставин, які не залежать від підрядника і перешкоджають виконанню робіт, строк закінчення робіт по Договору може відкладатися на відповідний строк, за умови погодження замовником.
Обставинами, які перешкоджають виконанню робіт, не залежать від підрядника і можуть бути підставою для перегляду строку виконання робіт: обставини непереборної сили, у тому числі проведення бойових дій на території міста Чернігова; обставини, за які відповідає замовник (відсутність коштів на фінансування будівництва); ненадходження на рахунок підрядника грошових коштів за виконані роботи протягом 14 календарних днів після направлення замовником відповідного платіжного доручення через систему дистанційного обслуговування «Клієнт казначейства - Казначейство».
Про зміну строків виконання робіт складається додаткова угода до Договору, яка підписується сторонами.
Відповідно до п. 4.2. Договору договірна ціна по Договору (тверда) становить 1 360 874,10 грн без ПДВ.
Згідно з п. 16.6. Договору за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо строків виконання робіт, визначених Договором, підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 0,1% вартості невиконаних чи неналежно виконаних робіт за кожний календарний день прострочення, а за прострочення виконання робіт понад 7 календарних днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% від загальної вартості (ціни) Договору.
Додатками до Договору є Договірна ціна на будівництво «Капітальний ремонт перехідної галереї між учбовим корпусом та актовою залою будівлі Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради, Чернігівської області, розташованій за адресою: вул. Толстого, 148 (усунення аварій, що сталися внаслідок військової збройної агресії Російської Федерації в м. Чернігові).», що здійснюється у 2023 році та становить 1 360 874,10 грн без ПДВ; План фінансування будівництва на суму 1 360 874,10 грн без ПДВ; календарний графік виконання робіт, які підписані сторонами без будь-яких зауважень.
Між сторонами без будь-яких зауважень було підписано Акти приймання виконаних будівельних робіт: №1 від 26.05.2023 за травень 2023 року на суму 241 049,97 грн; №2 від 05.07.2023 за липень 2023 року на суму 760 306,22 грн. За доводами позивача було встановлено, що роботи на суму 378 016,98 грн були включені до акту помилково, у зв`язку з чим 13.07.2023 між сторонами було підписано коригуючий Акт №3 приймання виконаних робіт на суму за мінусом 378 016,98 грн, а отже сума фактично виконаних робіт станом на 30.06.2023 складає 623 339,21 грн.
Матеріали справи містять довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати: від 05.07.2023 за липень 2023 року на суму 1 001 356,19 грн; від 13.07.2023 за липень 2023 року на суму 623 339,21 грн.
Як зазначає позивача, у визначений договором строк, з урахуванням договірної ціни Договору (1 360 874,10 грн) відповідачем не виконано робіт загальною вартістю 737 534,89 грн, що на думку останнього є порушенням умов укладеного договору.
Листом №679 від 17.07.2023 Щодо невиконання договору №87-2023/вс від 16.11.2022 позивач повідомив відповідача про те, що за допущене порушення договірних зобов?язань останньому нараховано 104 849,14 грн штрафних санкцій.
Як зазначає позивач, відповідач листом №28/07 від 28.07.2023 надав позивачу Акт виконаних робіт на 330 004,59 грн (загальна 953 343,80 грн.) та між сторонами досягнуто згоди щодо зменшення договірної ціни у зв`язку з виявленням робіт, що не потребують виконання та встановити договірну ціну на рівні 953 343,80 грн без ПДВ.
Позивач листом № 724 від 28.07.2023 повідомив відповідача про невиконання останнім Договору № 87-2023/вс та про нарахування штрафних санкцій виходячи з узгодженої вартості підрядних робіт у розмірі 86 647,51 грн.
Додатковою угодою №1 від 04.08.2023 до Договору сторони виклали п. 4.2. Договору в наступній редакції: «Договірна ціна по Договору (тверда) становить 953 343,78 грн, в тому числі: 623 339,21 грн без ПДВ – роботи виконані до 31.07.2023; 330 004,57 грн включно з ПДВ – роботи, що потребують виконання з 01.08.2023. Сторони узгодили, що за порушення строків виконання робіт та відповідно до п. 16.6. Договору підряднику нараховано штрафні санкції у сумі 86 647,51 грн. 
Пунктом 3 додаткової угоди №1 від 04.08.2023 до Договору сторони узгодили, що замовником здійснюється оплата виконаних підрядником робіт із виключенням суми нарахованих штрафних санкцій. Договірна ціна по Договору (тверда) становить 953 343,78 грн, за виключенням суми штрафних санкцій, зазначених у п. 2 додаткової угоди, договірна ціна виконаних робіт по об?єкту становить 86 696,27 грн.
Додатком до додаткової угоди №1 від 04.08.2023 до Договору є План фінансування будівництва на суму 866 696,27 (а.с.61).
Як зазначає позивач, на виконання укладеної додаткової угоди №1 відповідачем надано Акт виконаних робіт за формою КБ-2в, а також підписану сторонами та скріплену їх печатками довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) від 07.08.2023 за серпень 2023 року, у якій відображено: всього вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ – 953,34378 тис. грн; виключається сума нарахованих штрафних санкцій згідно договору п. 16.6. – 86,64751 тис. грн; всього вартість виконаних будівельних робіт за виключенням штрафних санкцій становить – 866,69627 тис. грн (а.с.36).
Вказаний Акт оплачено замовником (позивачем) на загальну суму 866 696,27 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №371 від 26.05.2023 на суму 241 049,97 грн; №552 від 13.07.2023 на суму 382 289,24 грн; №623 від 07.08.2023 на суму 243 357,06 грн, копії яких додано до матеріалів справи.
За доводами позивача, Додатковою угодою № 1 від 04.08.2023 до Договору між сторонами фактично було здійснено взаємозалік зустрічних вимог, шляхом зменшення вартості фактично виконаних робіт на суму нарахованих штрафних санкцій, натомість умови Договору не передбачали можливості сплати штрафних санкцій на підставі укладення додаткових угод до договору з відніманням суми нарахованих штрафних санкцій від договірної ціни, у зв?язку з чим пункт 3 Додаткової угоди № 1 від 04.08.2023 до Договору прямо суперечить ч. 6 ст. 45 Бюджетного кодексу України та підлягає визнанню судом недійсним.
Позивач зазначає, що штрафні санкції, нараховані відповідачу за несвоєчасне виконання взятих на себе зобов`язань за Договором у сумі 86 647,51 грн відповідачем не сплачено, чим завдано бюджету Чернігівської міської територіальної громади збитків, оскільки надання послуг за укладеним Договором фінансувалося з бюджету Чернігівської міської територіальної громади.
Матеріали справи містять вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства, складену Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області №262518-14/1720-2024 від 14.05.2024, за якою під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради за період з 01.04.2021 по 31.12.2023 встановлено порушення, відображені в акті ревізії від 27.03.2024 №18-30/6, зокрема, порушення вимог ч.6 ст. 45 Бюджетного кодексу України.
З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію № 585 від 16.06.2025 з вимогою добровільно перерахувати на рахунок позивача суму нарахованих штрафних санкцій у розмірі 86 647,51 грн.
Листом № 1/27/06 від 27.06.2025 відповідач повідомив позивача про оскарження вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства, складену Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області №262518-14/1720-2024 від 14.05.2024 в порядку адміністративного судочинства, тому не планує виконувати зазначену вимогу та перераховувати кошти.
Також у відповіді на претензію №946 від 11.08.2025 відповідач повідомив позивача, що його позиція за претензією № 585 від 16.06.2025 позиція не змінилась.
Предметом позову є у даній справі є визнання недійсним п. 3 Додаткової угоди № 1 від 04.08.2023 до Договору № 87-2023/вс від 28.03.2023 та стягнення штрафу у розмірі 86 647,51 грн.
Одночасно позивач, посилаючись на приписи п. 19 Перехідних і прикінцевих положень Цивільного кодексу України зазначає про те, що в період дії воєнного стану в Україні, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану, тому початок відліку строку, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, розпочинається саме 04.09.2025, а отже позовну заяву подано в межах строку позовної давності.

Оцінка суду.
За частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України).
Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За приписами ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.
До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1, 4 ст. 882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.
Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.
Відповідно до ч. ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Частина 4 ст. 879 Цивільного кодексу України встановлює, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтями 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом.
Водночас відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно з положеннями ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч.1 ст. 236 ЦК України) та відповідно до приписів ч. 1, 5 статті 216 ЦК України не створюють юридичних наслідків.
Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Згідно ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.
Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним неодмінним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду).
Щодо позовних вимог про визнання недійсним пункту 3 Додаткової угоди № 1 від 04.08.2023 до Договору № 87-2023/вс від 28.03.2023 суд зазначає таке.
Як встановив суд, 28.03.2023 між Управлінням капітального будівництва Чернігівської міської ради (замовник) та Приватним підприємством «ЕНТЕР БУД» (підрядник) укладено Договір підряду № 87-2023-вс, за умовами якого підрядник, в межах узгодженої та прийнятої до виконання проєктної документації по об`єкту «Капітальний ремонт перехідної галереї між учбовим корпусом та актовою залою будівлі Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради, Чернігівської області, розташованій за адресою: вул. Толстого, 148 (усунення аварій, що сталися внаслідок військової збройної агресії Російської Федерації в м. Чернігові).» (45453000 7 «Капітальний ремонт і реставрація») зобов?язався виконати та здати в установлені Договором строки (до 30.06.2023) закінчені роботи, а замовник – прийняти та оплатити їх; договірна ціна по Договору (тверда) становить 1 360 874,10 грн без ПДВ.
Судом встановлено, що між сторонами без будь-яких зауважень підписано Акти приймання виконаних будівельних робіт: №1 від 26.05.2023 за травень 2023 року на суму 241 049,97 грн; №2 від 05.07.2023 за липень 2023 року на суму 760 306,22 грн, а роботи на суму 378 016,98 грн були включені до акту помилково, у зв`язку з чим 13.07.2023 між сторонами підписано коригуючий Акт №3 приймання виконаних робіт на суму за мінусом 378 016,98 грн, а отже сума фактично виконаних робіт станом на 30.06.2023 складає 623 339,21 грн, що підтверджується також довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати: від 05.07.2023 за липень 2023 року на суму 1 001 356,19 грн; від 13.07.2023 за липень 2023 року на суму 623 339,21 грн.
За доводами позивача, у визначений договором строк, з урахуванням договірної ціни Договору (1 360 874,10 грн) відповідачем не виконано робіт загальною вартістю 737 534,89 грн, що на думку останнього є порушенням умов укладеного договору.
Додатковою угодою №1 від 04.08.2023 до Договору сторони виклали п. 4.2. Договору в наступній редакції: «Договірна ціна по Договору (тверда) становить 953 343,78 грн, в тому числі: 623 339,21 грн без ПДВ – роботи виконані до 31.07.2023; 330 004,57 грн включно з ПДВ – роботи, що потребують виконання з 01.08.2023. Сторони узгодили, що за порушення строків виконання робіт та відповідно до п. 16.6. Договору підряднику нараховано штрафні санкції у сумі 86 647,51 грн. 
Пунктом 3 додаткової угоди №1 від 04.08.2023 до Договору сторони узгодили, що замовником здійснюється оплата виконаних підрядником робіт із виключенням суми нарахованих штрафних санкцій. Договірна ціна по Договору (тверда) становить 953 343,78 грн, за виключенням суми штрафних санкцій, зазначених у п. 2 додаткової угоди, договірна ціна виконаних робіт по об?єкту становить 86 696,27 грн.
В підписаній без зауважень сторонами довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) від 07.08.2023 за серпень 2023 року відображено вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ – 953,34378 тис. грн та включено суму нарахованих штрафних санкцій згідно договору п. 16.6. – 86,64751 тис. грн; всього вартість виконаних будівельних робіт за виключенням штрафних санкцій становить – 866,69627 тис. грн.
Вказаний Акт оплачено замовником (позивачем) на загальну суму 866 696,27 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №371 від 26.05.2023 на суму 241 049,97 грн; №552 від 13.07.2023 на суму 382 289,24 грн; №623 від 07.08.2023 на суму 243 357,06 грн, копії яких додано до матеріалів справи.
За результатами проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради за період з 01.04.2021 по 31.12.2023 встановлено порушення, відображені в акті ревізії від 27.03.2024 №18-30/6, зокрема, порушення вимог ч.6 ст. 45 Бюджетного кодексу України, про що зазначено у Вимозі щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства, складеній Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області №262518-14/1720-2024 від 14.05.2024.
Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визнання недійсним пункту 3 Додаткової угоди № 1 від 04.08.2023 до Договору № 87-2023/вс від 28.03.2023 позивач посилається на те, що додатковою угодою № 1 від 04.08.2023 до Договору між сторонами фактично було здійснено взаємозалік зустрічних вимог шляхом зменшення вартості фактично виконаних робіт на суму нарахованих штрафних санкцій, натомість умови Договору не передбачали можливості сплати штрафних санкцій на підставі укладення додаткових угод до договору з відніманням суми нарахованих штрафних санкцій від договірної ціни, у зв?язку з чим пункт 3 Додаткової угоди № 1 від 04.08.2023 до Договору прямо суперечить ч. 6 ст. 45 Бюджетного кодексу України та підлягає визнанню судом недійсним.
Згідно з ст. 1 Бюджетного кодексу України відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, в тому числі, правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу, регулюються Бюджетним кодексом України, яким також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.
Стаття 45 Бюджетного кодексу України містить назву «Виконання Державного бюджету України за доходами» та розміщується у главі 8 «Виконання Державного бюджету України» розділу ІІ «Державний бюджет України» Бюджетного кодексу України.
Зокрема, за приписами ч. 6 ст. 45 Бюджетного кодексу України забороняється проведення розрахунків з бюджетом у негрошовій формі, у тому числі шляхом взаємозаліку, застосування векселів, бартерних операцій та зарахування зустрічних платіжних вимог у фінансових установах, за винятком операцій, пов`язаних з державним боргом, та випадків, передбачених законом про Державний бюджет України.
Розділ ІІІ «Місцеві бюджети» Бюджетного кодексу України регламентує правовідносини у сфері місцевих бюджетів та містить статтю 78 з аналогічною назвою і функцією «Виконання місцевих бюджетів».
Водночас заборон та обмежень, наявних в статті 45 Бюджетного кодексу України щодо виконання державного бюджету, ця стаття не містить.
При цьому, деякі положення цієї статті (ч. 6) є бланкентними і відсилають до норм, якими регламентовано виконання Державного бюджету (ст. 43, 46-51), натомість стаття 45 Бюджетного кодексу України до такого переліку не входить.
Отже, сам законодавець встановив застосування спірних обмежень до порядку виконання виключно державного бюджету.
Враховуючи вищевикладене позовні вимоги в частині визнання недійсним пункту 3 Додаткової угоди № 1 від 04.08.2023 до Договору № 87-2023/вс від 28.03.2023, як такого, що суперечить ч. 6 ст. 45 Бюджетного кодексу України, є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про стягнення 86 647,51 грн штрафу.
У відповідності до п. 39 ч.1 ст. 64 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад належать штрафні санкції внаслідок невиконання укладених розпорядником бюджетних коштів договорів з суб`єктами господарювання на придбання товарів, робіт і послуг за рахунок коштів відповідних бюджетів місцевого самоврядування.
Умовами п. 16.6. Договору сторони погодили, що за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо строків виконання робіт, визначених Договором, підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 0,1% вартості невиконаних чи неналежно виконаних робіт за кожний календарний день прострочення, а за прострочення виконання робіт понад 7 календарних днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% від загальної вартості (ціни) Договору.
Як встановлено судом, позивач листом № 724 від 28.07.2023 повідомив відповідача про невиконання останнім Договору № 87-2023/вс та про нарахування штрафних санкцій виходячи з узгодженої вартості підрядних робіт у розмірі 86 647,51 грн.
За доводами позивача, штрафні санкції, нараховані відповідачу за несвоєчасне виконання взятих на себе зобов`язань за Договором у сумі 86 647,51 грн відповідачем не сплачено, чим завдано бюджету Чернігівської міської територіальної громади збитків, оскільки надання послуг за укладеним Договором підряду № 87-2023-вс від 28.03.2023 фінансувалося з бюджету Чернігівської міської територіальної громади.
Судом встановлено, що додатковою угодою №1 від 04.08.2023 до Договору сторони погодили внести зміни до договірної ціни в частині зміни системи оподаткування підрядника, що не призведе до зміни загальної вартості робіт та зменшити обсяги закупівлі у зв?язку з виявленням робіт, що не потребують виконання, відповідно виклали п. 4.2. Договору в наступній редакції: «Договірна ціна по Договору (тверда) становить 953 343,78 грн, в тому числі: 623 339,21 грн без ПДВ – роботи виконані до 31.07.2023; 330 004,57 грн включно з ПДВ – роботи, що потребують виконання з 01.08.2023. Сторони узгодили, що за порушення строків виконання робіт та відповідно до п. 16.6. Договору підряднику нараховано штрафні санкції у сумі 86 647,51 грн. 
Пунктом 3 додаткової угоди №1 від 04.08.2023 до Договору сторони узгодили, що замовником здійснюється оплата виконаних підрядником робіт із виключенням суми нарахованих штрафних санкцій. Договірна ціна по Договору (тверда) становить 953 343,78 грн, за виключенням суми штрафних санкцій, зазначених у п. 2 додаткової угоди, договірна ціна виконаних робіт по об?єкту становить 86 696,27 грн.
Вищезазначеною додатковою угодою №1 від 04.08.2023 до Договору підряду № 87-2023-вс від 28.03.2023 фактично було зменшено бюджетне зобов?язання з оплати за надані послуги шляхом віднесення відповідної суми на оплату штрафних санкцій.
Відповідно й у разі отримання асигнування за первісною ціною Договору 86 696,27 грн мали бути повернуті до бюджету, проте вже як штрафні санкції, і навпаки, надходження асигнування вже в меншому розмірі (за новою ціною договору) фактично призвело до залишення цієї різниці в бюджеті.
Позивач обставин встановлення, надходження, повернення тощо відповідних бюджетних асигнувань не навів, доказів цього не надав.
З урахуванням вищевикладеного суд доходить висновку про те, що позивачем не доведено, в чому саме виразилось порушення права територіальної громади.
У свою чергу стягнення штрафу до бюджету призведе лише до необхідності виділення з бюджету цієї ж суми, але вже як оплати за надані послуги.
За вказаних обставин суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача 86 647, 51 грн штрафу.

Висновки суду.
Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах “Трофимчук проти України”, “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо судових витрат.
При ухваленні рішення в справі суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За статтею 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові судовий збір та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
Оскільки у позові відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. 
Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. 

Суддя В. В. Шморгун