Справа № 544/3098/25
пров. № 2/544/342/2026
Номер рядка звіту 38

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

20 березня 2026 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області
у складі головуючої - судді Сайко О.О.,
за участі секретаря - Костенко Т.В., 
розглянувши у судовому засіданні у залі суду на вул. Соборна, 41 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
у с т а н о в и в:
Позивач ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» звернувся до суду з вищевказаним позовом.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 16.02.2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 240190394 у формі електронного документа, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 33200,00 грн. Відповідач добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків власноручно заповнив заявку на отримання кредитних коштів з використанням мережі Інтернет, а саме в своєму особистому кабінеті на сайті Товариства, зазначивши свої персональні дані, в тому числі: паспортні дані, дані про електронну пошту та абонентський номер, реквізити банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит та ін. Після автоматизованої обробки заяви на отримання кредитних коштів та її схвалення інформаційно-комунікаційна система Товариства, згенерувала електронний договір, що є офертою у розумінні ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України і містить усі істотні умови та надала Позичальнику для ознайомлення в його особистому кабінеті, а також направила на електронну поштову скриньку, що належить Відповідачу та вказана ним у Заявці на отримання кредитних коштів. Відповідно до умов Договору Відповідач, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти, надав згоду (акцепт) на укладення Договору шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: ввів у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови Договору, одноразовий ідентифікатор, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення одноразового ідентифікатора для підписання Договору та одноразового ідентифікатора для підписання паспорту кредиту. Моментом підписання цього Договору є використання його сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір між Товариством та Відповідачем було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором накладено на Договір та інформація про підпис (дату та час) міститься в Розділі 15 Договору. Оригінал електронного Договору підписаний Сторонами додається до позову Оригінал електронного Договору підписаний Сторонами додається до позову.
Відповідно до умов Розділу 2 Договору Товариство зобов`язалося надати Відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Правила), що є невід`ємною частиною Договору, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyyeo.ua.
Згідно умов Договору грошові кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки вказаної Позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання Позичальником чергового траншу за Договором. 
Кредитодавець надав Позичальникові грошові кошти у формі кредитної лінії на умовах строковості, зворотності та платності (п. 2.1, 2.3, 4.1 Договору). Позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути отриману суму кредиту та сплатити на користь Кредитодавця проценти за користування кредитом і комісію за його надання у порядку, передбаченому договором та Правилами надання коштів у кредит (п.8.1 Договору). Кінцева дата повернення кредиту - 18.03.2030. Базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних. Сторони погодили, що у разі користування Кредитом після 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду жодних знижок на проценту ставку не надається. Перерахунок зобов`язань Позичальника по оплаті процентів під базову процентну ставку, при користуванні Кредитом або несплаті нарахованої Комісії за надання Кредиту після спливу 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду може здійснюватися, на вибір Кредитодавця, за весь строк Дисконтного періоду або лише за останні 30 (тридцять) календарних днів дії Дисконтного періоду. Застосування знижок передбачених цим Договором є правом, а не обов`язком Кредитодавця, за винятком повного дострокового погашення Кредиту та сплати нарахованої Комісії за надання Кредиту Позичальником протягом 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду кредитування. Відтак перерахунок зобов`язань Позичальника по оплаті процентів під базову проценту ставку, при користуванні кредитом здійснено після закінчення Дисконтного періоду. 
Відповідно до Розділу 9 Договору у разі затримання Позичальником сплати процентів за користування Кредитом, частини кредиту або комісії за надання кредиту щонайменше на один місяць Кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення Позичальника про дострокове припинення/розірвання Договору. В тому числі Кредитодаведь має право направляти інформаційні повідомлення, щодо виконання цього Договору (в тому числі під час взаємодії при врегулюванні простроченої заборгованості) Позичальнику в електронному вигляді через Особистий кабінет та/або на електронну пошту та/або у вигляді sms-повідомлень на номер телефону, вказаний у Заявці та/або в месенджері. Відповідач зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим, відповідно до п. 9.1.1.7. Договору, Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було достроково розірвано Договір шляхом направлення Відповідачу відповідного повідомлення. З 14.10.2025 припинилося право Позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом, передбачених Договором. Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 116820, 72 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим Позивачу від Первісного кредитора (з дати укладання Договору по дату відступлення права вимоги) та розрахунком заборгованості Позивача (з дати отримання права вимоги станом на дату розірвання Договору).
Загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до стягнення Позивачем в позовній заяві становить - 100 221,18 грн, з них заборгованість по кредиту 33 199,08 грн, заборгованість по процентах за користування кредитом 67022,10 грн.
20.05.2025 відповідно до ст. 1077 ЦК України Товариство відступило право вимоги за Договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (палі - Позивач або Новий кредитор) за Договором Факторингу № МВ-ТП/36. На виконання вимог ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» та у спосіб, узгоджений сторонами у Договорі, Товариство повідомило Позичальника про відступлення права вимоги шляхом відправлення електронного листа на електронну адресу, зазначену ним при укладенні Договору.
Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі: 100 221,18 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу 5000,00 грн. 

11.02.2026 представник відповідача через підсистему «Електронний суд» направив до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в повному обсязі у задоволенні позову ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Зазначає, що відповідач ОСОБА_1 кредитний договір № 240190394 від 16.02.2025 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в електронному вигляді не укладав та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував. Позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. перевіркою зазначеного файлу через систему Центрального засвідчувального органу https://czo.gov.ua встановлено відсутність електронних підписів взагалі. Тож кредитний договір № 240190394 від 16.02.2025 не узгоджений сторонами взагалі. Звертаю окрему увагу суду, що наданий у якості доказів примірник кредитного договору взагалі не містить ані підпису представника кредитодавця, ані електронної цифрової печатки, ані вказаного позивачем QR-коду, що свідчить про те, що вказаний кредитний договір взагалі не підписаний жодною зі сторін. 
Позивачем до Позовної заяви не додано доказів про те, що особа була належним чином ідентифікована під час реєстрації в системі фінансової установи (наприклад, через BankID, не надано фото ідентифікаційних документів, введення персональних даних, що відповідають паспорту), що допомогло б встановити, що саме ця особа створила обліковий запис, з якого відбувалося подальше укладення договору. Крім того, Позивачем, на підтвердження позовних вимог, не надано до суду технічних доказів, а саме: лот-файлів (журналів дій): детальні записи дій користувача в системі, що включають: ІР-адресу, з якої здійснювався доступ до системи, Дату та час усіх операцій, включаючи запит на одноразовий ідентифікатор, його отримання та введення, Інформацію про пристрій (тип браузера, операційна система), з якого здійснювався доступ; доказів відправки та отримання SМS-повідомлення: підтвердження від оператора мобільного зв`язку про відправку одноразового ідентифікатора на конкретний номер телефону та його доставку, а також не надано підтвердження того, що вказаний номер телефону належить саме Відповідачу; доказів того, що одноразовий ідентифікатор був надісланий саме на фінансовий номер телефону, який належить особі (тобто номер, прив`язаний до її банківської картки або іншим чином ідентифікований як її особистий); скріншотів та записів екрану: якщо такі були зроблені в процесі укладення договору. Таким чином, твердження позивача про те, що позичальник був належним чином ідентифікований і верифікований, як того вимагають умови кредитного договору та постанова Національного банку України від 28.07.2020 року № 107 «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу» є нікчемним. 
Вважає недоведеним твердження позивача про те, що до нього перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 . 
Крім того матеріали справи не містять також і доказів фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника). 
Звертає увагу на розрахунок заборгованості за кредитним договором № 240190394 від 16.02.2025, складений від первинного кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якому зазначено (колонка 3 та колонка 5), що відповідачем 20.05.2025 сплачено повністю тіло кредиту у сумі 33200 грн та відсотки у сумі 22987 ,08 грн, про що також свідчить порожня колонка 8, як погашення боргу повністю та відсутності залишку боргу по кредиту в цілому. Тож навіть при імовірному доведенні позивача права вимоги за цим кредитним договором, жодна сума стягненню з відповідача не підлягає.
Відповідач ставить під сумнів відповідність (та існування) поданих (а також не долучених) паперових копій електронних доказів, які долучені до позовної заяви, оригіналам.
20.02.2026 позивач надав відповідь на відзив, у якій вказує про те, 16.02.2025 року Відповідач в особистому кабінеті заповнив заявку на отримання кредитних коштів та зазначив персональні дані, в тому числі дані про електронну пошту та фінансовий абонентський номер, які використовувались в якості логіну при реєстрації особистого кабінету та при укладені кредитного договору, реквізити банківської картки, на котру перераховані Первісним кредитором кредитні кошти на виконання умов кредитного договору. Первісний кредитор є суб`єктом первинного фінансового моніторингу і до встановлення ділових відносин з Відповідачем зобов`язаний здійснити його верифікацію та ідентифікацію відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та Положенню про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 № 107 (далі - Положення). Належна перевірка, та відповідно ідентифікація та верифікація Відповідача здійснена Первісним кредитором відповідно до вимог Закону та Положення. Відповідач, укладаючи Договір, у застосунку Первісного кредитора пройшов спрощену (п. 4.9 Договору) процедуру верифікації, тим самим підтвердив актуальність та належність його персональних даних, в тому числі і фінансового мобільного номеру НОМЕР_1 . Від АТ КБ «ПриватБанк» було отримані відповідні підтвердні дані про Відповідача, які зазначені ним у заявці. 
Позичальник, ознайомившись з Правилами надання грошових коштів, заповнив Заяву, самостійно вказавши особисті персональні дані, зокрема, фінансовий номер телефону, електронну адресу, дату народження. реквізити паспорта, інформацію про запис в Єдиному державному демографічному реєстрі, адресу місця реєстрації та проживання, номер банківської карти для здійснення зарахування кредитних коштів. За достовірність та правильність вказаної інформації Позичальник несе персональну відповідальність. Згідно інформації з Інформаційно-комунікаційної системи, Відповідачу на вказану ним електронну адресу zamoqorskiy@yandex.ua, було надіслано повідомлення з посиланням для ознайомлення з умовами кредитного договору (оферти) з подальшим його акцептуванням. Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), також підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до Договору, з якими останній ознайомився. 
Згодом, на вказаний останнім фінансовий номер +380984184811, який належить Відповідачу, 16.02.2025 року о 17:20:40 у застосунку «Вайбер» було направлено повідомлення з одноразовим ідентифікатором, які останній ввів в особистому кабінеті, як підтвердження (акцепту) згоди з умовами оферти. Одразу після підписання Договору Сторонами, ідентичний примірник Договору був направлений Відповідачу на його електронну адресу, яка була вказана ним у Заявці на отримання грошових коштів в кредит та закріплена в реквізитах сторін Договору, а саме, zamogorskiy@yandex.ua.
Враховуючи вищевикладене, наявні в матеріалах справи докази та правове регулювання вбачається, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідачем був укладений електронний кредитний Договір, адже без отримання Відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення. без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний Договір не був би укладений. 
Щодо належності електронних доказів зазначив, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» (частина перша статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 8 ст. 43 ЦПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника). До матеріалів справи долучався електронний договір з файлом підпису та міститься в додатках до позовної заяви. Таким чином, сторона Позивача вважає, що надані суду докази в електронному вигляді - належні та допустимі та засвідченні електронним підписом представника Позивача. 
Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором Кредитної лінії № 240190394 від 16.02.2025 року у повному обсязі та надав Відповідачу кредит у розмірі 33200,00 грн, відповідно до умов укладеного Договору, що підтверджується Інформаційною довідкою ТОВ «ПРОФІТГІД», із змісту якої вбачається, що через сайт Торговця через платіжний сервіс «Platon» було успішно проведено транзакцію на суму 33200,00 грн. Зважаючи на норми Закону України «Про платіжні послуги» у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів Відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі не відбулась. За клопотанням позивача суд ухвалою від 13.01.2026 витребував у АТ «ПРИВАТБАНК» виписку про рух коштів по банківському рахунку за карткою № НОМЕР_2 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 . 16.02.2026 року надійшла від АТ КБ «ПриватБанк» відповідь, де вказано, що через платіжну систему paywayl.*tr4av, КУІV на картковий рахунок Відповідача відбулось зарахування кредитних коштів у розмірі 33200,00 грн.
Щодо відступлення права вимоги. Договір між Первісним кредитором та Відповідачем укладений в електронній формі за допомогою дистанційних каналів зв`язку, зокрема, шляхом обміну даними між Кредитодавцем та позичальником шляхом направлення електронних повідомлень з використанням електронної пошти та мобільного телефону користувача, які вказані в Заяві на отримання кредиту та використовуються для входу в Особистий кабінет (п.4.10.4 - 4.11 Кредитного договору). Безпосередньо в п. 9.1.2.5. Договору сторони домовились про те що Кредитор зобов`язаний повідомити Позичальника про відступлення права вимоги за Договором протягом 10 (десяти) робочих днів із дати такого відступлення у спосіб. визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування». що забезпечить доведення до відома Позичальника такого факту, в тому числі шляхом відправлення відповідного повідомлення на електронну пошту Позичальника. Направленим на електронну адресу листом ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» № 240190394/20052025/3 від 20.05.2025 року Відповідача було повідомлено про відступлення права вимоги новому кредитору - ТОВ «Таліон Плюс». 20.05.2025 року на виконання п. 2.1. Договору факторингу № МВ-ТП/36 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було складено та підписано реєстр прав вимоги, за яким передані (відступлені) права вимоги в тому числі і до Відповідача за кредитним Договором. Вказані обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи Витягом з реєстру прав вимоги від 20.05.2025 року, відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги крім інших і до ОСОБА_1 . 
Сторона Відповідача жодним чином не довела законність та правильність, аргументованість своїх заперечень та не підтвердила їх належними та допустимими доказами. Крім того, висловлені заперечення сторони Відповідача мають мінливий, недобросовісний характер, оскільки Відповідач є активним учасником кредитних правовідносин, являється клієнтом ТОВ «Манівео швидка фінансова установа» з 2020 року і за цей час у строк погасив 18 кредитних договорів. Крім того, під час користування кредитним коштами вчиняє конклюдентні дії щодо продовження строку Дисконтного періоду, сплативши при цьому нараховані відсотки за користування кредитними коштами. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не направили.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідачки, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
16.02.2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 240190394 у формі електронного документа, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 33200,00 грн (матеріали справи в електронній формі).
Вказаний кредитний договір укладений відповідно до Порядку укладання Фінансовою компанією договорів у вигляді електронного документа, що підписується сторонами при наданні споживчих послуг (матеріали справи в електронній формі).
Згідно ч.1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані відповідачу на його номер телефону.
Відповідач заповнив заявку на отримання кредитних коштів з використанням мережі Інтернет, а саме в своєму особистому кабінеті на сайті Товариства, зазначивши свої персональні дані, в тому числі: паспортні дані, дані про електронну пошту та абонентський номер, реквізити банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит та ін. Після автоматизованої обробки заяви на отримання кредитних коштів та її схвалення інформаційно-комунікаційна система Товариства, згенерувала електронний договір, що є офертою у розумінні ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України і містить усі істотні умови та надала Позичальнику для ознайомлення в його особистому кабінеті, а також направила на електронну поштову скриньку, що належить Відповідачу та вказана ним у Заявці на отримання кредитних коштів. Відповідно до умов Договору Відповідач, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти, надав згоду (акцепт) на укладення Договору шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: ввів у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови Договору, одноразовий ідентифікатор, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «відправити/підписати». 
Згідно ст. ст. 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»), електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронний доказ вважається достовірним, поки інша сторона не спростує це. Учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ в таких формах: 1) оригінал; 2) електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; 3) паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом.
Оригінал електронного договору, підписаний сторонами та надісланий через підсистему «Електронний суд», був досліджений судом при розгляді справи шляхом його огляду у форматі PDF з прикріпленим файлом підпису за допомогою комп`ютерної техніки та сумнівів у його достовірності у суду не виникло. Останній підписаний за допомогою КЕП та суд перевірив його достовірність з використанням спеціальних онлайн-сервісів. Одразу після підписання договору сторонами, ідентичний примірник Договору був направлений Відповідачу на його електронну адресу, яка була вказана ним у Заявці на отримання грошових коштів в кредит та закріплена в реквізитах сторін Договору, а саме, zamogorskiy@yandex.ua.
Відповідач не навів обґрунтованих сумнівів у невідповідності оригіналу електронного договору, тому суд приймає вказаний докази як належний і допустимий .
Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом, використання якого є неможливим без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Аналогічний висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року, по справі 127/33824/19.
Відповідач, укладаючи Договір, у застосунку Первісного кредитора пройшов спрощену (п. 4.9 Договору) процедуру верифікації, тим самим підтвердив актуальність та належність його персональних даних, в тому числі і фінансового мобільного номеру НОМЕР_1 . Від АТ КБ «ПриватБанк» було отримані відповідні підтвердні дані про Відповідача, які зазначені ним у заявці. Згодом, на вказаний останнім фінансовий номер +380984184811, який належить відповідачу, 16.02.2025 року о 17:20:40 у застосунку «Вайбер» було направлено повідомлення з одноразовим ідентифікатором, які останній ввів в особистому кабінеті, як підтвердження (акцепту) згоди з умовами оферти (а.с.224 на звороті).
Всі данні електронного підпису відповідача - Одноразовий ідентифікатор, час його направлення Первісним кредитором, час введення відповідачем, номер телефону, на який отримав відповідач алфавітно-цифрову послідовність містяться на сторінці 27 договору, а інформація про підпис Паспорта споживчого кредиту на сторінці 4.
Таким чином, укладання кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Також судом встановлено, що відповідач є активним учасником кредитних правовідносин, є клієнтом ТОВ «Манівео швидка фінансова установа» з 2020 року і за цей час у строк виконував зобов`язання за кредитними договорами (а.с.211-213).
На підтвердження укладення спірного договору позивач також надав Паспорт споживчого кредиту «СМАРТ», підписаний відповідачем, Заявку на отримання грошових коштів від 16.02.2025, ПРАВИЛА надання коштів та банківських металів у кредит ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (матеріали справи в електронній формі). 
З врахуванням викладеного, матеріалами справи підтверджується, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідач ознайомився і погодився з умовами договору.
Водночас, відповідачем та його представником не надано жодного належного і допустимого доказу для спростування факту укладення відповідачем вказаного договору позики в електронному вигляді та накладення на нього будь якого іншого підпису, ніж зазначеного у таких договорах.
Щодо доводів представника відповідача про відсутність доказів, що підтверджували б надання відповідачу кредитних коштів у відповідності з укладеним договором, суд зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.
Суд звертає увагу на те, що саме такою випискою, наданою на запит суду АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 13.01.2026, за 16.02.2025 (а.с.194-195) по особовому рахунку ОСОБА_1 , підтверджено зарахування на його особовий рахунок коштів в розмірі 33200 грн, тобто реальне виконання вищевказаного договору. З Інформаційної довідкою ТОВ «ПРОФІТГІД» також вбачається, що через сайт Торговця через платіжний сервіс «Platon» було успішно проведено транзакцію на суму 33200,00 грн, довідкою ТОВ «Манівео» про ініціювання платіжної операції (матеріали справи в електронній формі).
Тому, доводи представника відповідача про те, що відсутні докази на підтвердження надання кредитних коштів позивачем є необґрунтованими.
Відповідно до умов Розділу 2 укладеного Договору Товариство зобов`язалося надати Відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Правила), що є невід`ємною частиною Договору, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyyeo.ua.
Відповідно до умов Кредитного договору, укладеного між сторонами, Кредитодавець надав Позичальникові грошові кошти у формі кредитної лінії на умовах строковості, зворотності та платності (п. 2.1, 2.3, 4.1 Договору). Позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути отриману суму кредиту та сплатити на користь Кредитодавця проценти за користування кредитом і комісію за його надання у порядку, передбаченому договором та Правилами надання коштів у кредит (п.8.1 Договору). 
Всі умови користування кредитними коштами викладені безпосередньо в тексті Договору.
Розділом 8 Договору передбачений розмір процентів та вартість послуг за користування кредитними коштами (п.8.1-8.15): п. 8.2. - проценти за користування Кредитом є платою за користування Позичальником наданою йому сумою грошових коштів, належних Кредитодавцю. Процентна ставка за користування Кредитом є Базовою процентною ставкою. Процентна ставка за Договором є фіксованою і не підлягає зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Разом з тим, Кредитодавець має право в односторонньому порядку зменшити загальну вартість Кредиту для Позичальника, що не є зміною істотних умов цього Договору. п. 7. кінцева дата повернення кредиту - 18.03.2030. п. 8.3. Базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 357, 70 (триста п' ятдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних. п. 3.1 - на момент укладення цього Договору Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може отримати черговий транш. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. Сторони погодили, що у разі користування Кредитом після 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду жодних знижок на проценту ставку не надається. Перерахунок зобов`язань Позичальника по оплаті процентів під БАЗОВУ ПРОЦЕНТУ СТАВКУ, при користуванні Кредитом або несплаті нарахованої Комісії за надання Кредиту після спливу 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду може здійснюватися, на вибір Кредитодавця, за весь строк Дисконтного періоду або лише за останні 30 (тридцять) календарних днів дії Дисконтного періоду. Застосування знижок передбачених цим Договором є правом, а не обов`язком Кредитодавця, за винятком повного дострокового погашення Кредиту та сплати нарахованої Комісії за надання Кредиту Позичальником протягом 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду кредитування. 

Відповідно до п. 9.1.1.7. Договору у разі затримання відповідачем сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць новий кредитор має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення Відповідача про дострокове припинення Договору. При цьому Договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення, в тому числі на електронну пошту Відповідача. 
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідач зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим, відповідно до п. 9.1.1.7. Договору, Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було достроково розірвано Договір шляхом направлення Відповідачу відповідного повідомлення (матеріали справи в електронній формі). 
З 14.10.2025 припинилося право Позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом, передбачених Договором. 
Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить: 116820,72 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачу від Первісного кредитора (з дати укладання Договору по дату відступлення права вимоги) та розрахунком заборгованості позивача (з дати отримання права вимоги станом на дату розірвання Договору) (матеріали справи в електронній формі). 
Загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до стягнення позивачем в позовній заяві становить - 100 221,18 грн, з них заборгованість по кредиту 33 199,08 грн, заборгованість по процентах за користування кредитом 67022,10 грн. Згідно розрахунку заборгованості Первісного кредитора відповідач лише частково виконав покладені на нього зобов`язання, сплативши 21.03.2025 суму коштів у розмірі 5459 грн. 
20.05.2025 ТОВ «МАНІВЕО» відступило право вимоги за кредитним договором № 240190394 від 16.02.2025 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за Договором Факторингу № МВ-ТП/36 (матеріали справи в електронній формі). Примірник договору підписаний представником Первісного кредитора та Фактором в електронному вигляді, про що є відмітка про електронний підпис та електронну печатку. Відповідач не навів обґрунтованих сумнівів у невідповідності оригіналу електронного договору, тому суд приймає вказаний докази як належний і допустимий .
За Договором Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 4.2 Договору факторингу № МВ-ТП/36 від 20.05.2025 року наявне Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання Реєстру прав вимоги. 
20.05.2025 року на виконання п. 2.1. Договору факторингу № МВ-ТП/36 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було складено та підписано реєстр прав вимоги, за яким передані (відступлені) права вимоги в тому числі і до відповідача за кредитним Договором. Вказані обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи в електронній та паперовій формах Повним Реєстром (а.с.215-221) та Витягом з реєстру прав вимоги від 20.05.2025 року, відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги крім інших і до ОСОБА_1 (кредитний Договір № 240190394 від 16.02.2025 року). 
На виконання вимог ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» та у спосіб, узгоджений сторонами у Договорі, Товариство повідомило Позичальника про відступлення права вимоги шляхом відправлення електронного листа на електронну адресу, зазначену ним при укладенні Договору (матеріали справи в електронній формі). 
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Позивачем доведено перехід права вимоги за вищевказаним договором.
Таким чином, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаними договорами перед новим кредитором у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором за вищевказаним договором. Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором отримані в кредит кошти не повернув.
Отже, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 100221,18 грн є обґрунтованими.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат.
Згідно з ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позов судом задоволено у повному обсязі, тому понесені витрати по сплаті позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача повністю у сумі 2422,40 грн. 
Щодо вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., суду надано: копію договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій», копію додаткової угоди до договору № 22248 від 06.11.2025 року до договору від 02.12.2024 року, копію Акту прийому-передачі наданих послуг від 06.11.2025 року до договору про наданням правової допомоги № 5 від 02.12.2024 року на суму 5000,00 грн, копія платіжної інструкції про перерахування коштів за надані адвокатські послуги (матеріали справи в електронній формі).
Зі змісту Акту прийому-передачі наданих послуг від 30.12.2024 року, виконаних Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій», вбачається надання юридичних послуг (аналіз обставин справи, підготовка досудової вимоги та підготовка позовної заяви). Крім того, під час розгляду справи у суді представник позивача підготував відповідь на відзив на позовну заяву.
Судом встановлено, що сума в розмірі 5 000 гривень за надані послуги правничої допомоги є співрозмірною виконаній адвокатським об`єднанням роботі. Відповідач клопотань про зменшення витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність не заявляв.
З огляду на викладене, суд враховуючи принципи співрозмірності та реальності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 13, 142, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 1049, 1054 ЦК України, суд,
в и р і ш и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ««ТАЛІОН ПЛЮС» - задовольнити .
Стягнути із ОСОБА_1 (народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , НОМЕР_3 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 39700642, адреса 14017, м. Чернігів, вул. Жабинського, 13 ) заборгованість за Договором кредитної лінії № 240190394 від 16.02.2025 в сумі 100 221 ( сто тисяч двісті двадцять одну) грн. 18 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 (народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , НОМЕР_3 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 39700642, адреса 14017, м. Чернігів, вул. Жабинського, 13 ) витрати на сплату судового збору у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст рішення виготовлено 31.03.2026.

Суддя О.О.Сайко