ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА

Справа № 646/2688/25 
№ провадження 2-др/646/16/26 

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2026          місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі
головуючої судді Іщенко О. В., 
секретар судового засідання Петренко А. О.,
учасники судового засідання:
представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» Гончаренко І. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Основ`янського районного суду місті Харкова у режимі відеоконференції заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лисенка Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі № 646/2688/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
До Основ`янського районного суду міста Харкова звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Лисенко А. О. із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 646/2688/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування поданої заяви зазначено, що у відзиві на позовну заяву представник відповідачки навів орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу у сумі 10 000,00 гривень, а також зазначив, що докази фактичного понесення цих витрат будуть надані суду до ухвалення рішення або протягом п`яти днів після його ухвалення відповідно до частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. 
З огляду на викладене, Лисенко А. О. просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень. 
Обґрунтування заявленої суми підтверджується доданими до заяви документами, а саме: договором № 1 про надання правничої (правової) допомоги від 22 травня 2025 року, актом приймання-передачі наданих послуг до зазначеного договору, складеним 02 березня 2026 року, а також квитанцією від 02 березня 2026 року.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 05 березня 2026 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лисенка А. О. про ухвалення додаткового рішення у справі № 646/2688/25 залишено без руху, надано заявнику строк для надання доказів направлення заяви до суду у строк, визначений законодавством.
10 березня 2026 року засобами системи «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 адвоката Лисенка А. О. надійшла заява про усунення недоліків.
13 березня 2026 року засобами системи «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» Балашова В. В. надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 13 березня 2026 року об 11:30 годині, на іншу дату та час.
16 березня 2026 року засобами системи «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» Балашова В. В. надійшли заперечення проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, в обгрунтування яких зазначено, що відповідно до положень частини першої статті 246 Цивільного процесуального кодексу України та судової практики, якщо докази понесених витрат на оплату правничої допомоги подаються після закінчення судових дебатів, обов`язковим є зазначення поважності причин, які унеможливили подання цих доказів раніше.
Однак, як зазначає представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», у відзиві на позовну заяву від 20 серпня 2025 року представник відповідачки лише заявив про попередній розрахунок суми судових витрат, не обгрунтувавши поважності причин подання доказів лише після ухвалення судового рішення. У відзиві зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу, визначений у фіксованому розмірі та складає орієнтовно 10 000,00 гривень. 
Оскільки представником відповідачки не зазначено жодної поважної причини ненадання доказів до судових дебатів, або до ухвалення судового рішення, на переконання Балашова В. В., заява про ухвалення додаткового рішення у справі задоволенню не підлягає.
Окрім того, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» наголошує, що у відзиві на позовну заяву представником відповідачки було зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу, визначений у фіксованому розмірі та складає орієнтовно 10 000,00 гривень.
Разом з тим, відповідно до пункту 4.5. договору № 1 про надання правничої (правової) допомоги адвокат розпочинає виконання робіт та/або надання послуг за даним договором тільки після внесення клієнтом заздалегідь обумовленої з адвокатом суми авансу за надання правничої допомоги у заздалегідь погодженій між сторонами строк шляхом передачі готівки або внесення на рахунок.
Відповідно до пункту 7.6. вказаного договору за порушення платіжних умов клієнт сплачує адвокату пеню у розмірі 1 % від загальної вартості заборгованості за кожен день прострочення, але не більше 50 % від суми несвоєчасно перерахованого гонорару адвокату.
Надана позивачем квитанція про здійснення оплати датована 02 березня 2026 року, жодного доказу у підтвердження виконання пункту 4.5. договору представником відповідачки не надано.
Також, надана представником відповідачки квитанція, як зазначає представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», не відповідає типовій формі № КО-1, яка є додатком № 2 до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.
Ураховуючи викладене вище, а також те, що справа про стягнення заборгованості є справою незначної складності, відповідно, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень є неспівмірними, не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, а у разі задоволення заяви - зменшити розмір витрат з огляду на їх необгрунтовану завищеність.
У судове засідання 24 березня 2026 року представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Лисенко А. О. не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, заяв/клопотань суду не надав.
Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви з підстав наведених у наданому суду запереченні проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.
Суд, заслухавши думку представниці Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», оцінивши доводи заяви та дослідивши документи, що додані до неї, а також матеріали цивільної справи № 646/2688/25 у межах вирішення питання про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, дійшов такого висновку.
Рішенням Основ`янського районного суду міста Харкова від 12 лютого 2026 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 385 799,27 гривень відмовлено у повному обсязі.
Як убачається зі змісту відзиву на позовну заяву, поданого представником відповідачки 20 серпня 2025 року, відповідач користується правничою допомогою адвоката Лисенка А. О.; розмір витрат на правничу допомогу визначений у фіксованому розмірі та складає орієнтовно 10 000,00 гривень. Докази понесення витрат на правничу допомогу будуть долучені до справи до ухвалення рішення суду або протягом 5-ти днів з дня його ухвалення.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Частинами першою та другою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частин першої та другої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Згідно із частинами першою та третьою статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до змісту частин першої - четвертої статті 134 Цивільного процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно із пунктом 2) частини другої, пунктами 1) та 2) частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини першої статті 246 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19, для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи які очікує понести у зв`язку з розглядом справи до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.
Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями статей 134 та 141 Цивільного процесуального кодексу України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У постанові від 31 липня 2024 року у справі № 916/2929/22 Верховний Суд наголосив на різниці між заявою про стягнення судових витрат та заявою про намір подати докази понесення судових витрат, про яку йдеться у частині восьмій статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. 

У вказаній правовій нормі йдеться не про заяву про стягнення витрат, а саме про те, що розмір цих витрат встановлюється на підставі доказів, поданих або до закінчення судових дебатів у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 

Тому, ключовим є те, коли саме особа, яка має намір стягнути судові витрати, подала до суду докази та які дії для цього вчинила.

Отже, наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови: докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21, від 31 травня 2022 у справі № 917/304/21, від 24 січня 2023 року у справі № 922/4022/20.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 19 червня 2024 року у справі № 401/1086/23, провадження № 61-4103св24, з урахуванням принципу правової визначеності заявою про розподіл витрат на правову допомогу в розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 Цивільного процесуального кодексу України є усне чи письмове клопотання сторони до закінчення судових дебатів у справі про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу з доказами на їх підтвердження або із заявою про намір подати докази на підтвердження цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Протилежне тлумачення частин восьмої статті 141 та частини першої статті 246 Цивільного процесуального кодексу України суперечить принципу правової визначеності та посягає на гарантоване державою верховенство права.

Як убачається з матеріалів справи у відзиві на позовну заяву представником відповідачки зазначено про те, що розмір витрат на правничу допомогу визначений у фіксованому розмірі та складає орієнтовно 10 000,00 гривень. Докази понесення витрат на правничу допомогу будуть долучені до справи до ухвалення рішення суду або протягом 5-ти днів з дня його ухвалення.

З урахуванням доводів, наведених представником відповідачки у заяві про усунення недоліків, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі подана в межах строку, встановленого частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. 

На підтвердження заявленого розміру витрат на правничу допомогу у сумі 10 000,00 гривень до заяви долучено: договір № 1 про надання правничої (правової) допомоги від 22 травня 2025 року; акт виконаних робіт (наданих послуг) до зазначеного договору, підписаний адвокатом Лисенком А. О. та клієнтом ОСОБА_1 02 березня 2026 року; а також квитанцію від 02 березня 2026 року. 

Як убачається зі змісту пункту 4.1. договору № 1 про надання правничої (правової) допомоги від 22 травня 2025 року, сторони погодили, що розмір гонорару за послуги/роботи адвоката за цим договором становить 10 000,00 гривень. 

Водночас, пунктом 4.2. договору передбачено, що розмір гонорару, визначений у пункті 4.1., не охоплює фактичні витрати, пов`язані з виконанням доручень клієнта (відрядження, добові, транспортні витрати, поштові витрати, судові збори, витрати на фахівців тощо). 

Згідно із пунктом 4.6. договору, за результатами надання правничої допомоги, на вимогу клієнта, може бути складено акт, який підписується представниками кожної зі сторін. 

Відповідно до пункту 4.7. договору, акт про надання правничої допомоги вважається підписаним, а надані за ним послуги та виконані роботи - такими, що є належної якості та прийняті без застережень, якщо протягом п`яти днів з моменту його отримання клієнтом останній не надав адвокату письмових обґрунтованих заперечень. 

Отже, аналіз положень розділу 4 договору № 1 про надання правничої (правової) допомоги свідчить про те, що визначений у пункті 4.1. розмір гонорару визначений конкретною сумою.

Суд критично оцінює твердження представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» про відсутність у матеріалах заяви про ухвалення додаткового рішення доказів виконання пункту 4.5. договору, щодо внесення клієнтом суми авансу, що, на його думку, не узгоджується з наданою квитанцією про оплату послуг від 02 березня 2026 року. 

Положення пункту 4.5. договору стосується здійснення авансового платежу, тоді як надана квитанція підтверджує фактичну (остаточну) оплату наданих правничих послуг. 

Отже, наведені доводи не свідчать про відсутність належних доказів понесених відповідачкою витрат.

Ураховуючи те, що представник відповідачки до ухвалення рішення у справі повідомив орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, а також заявив про намір подати докази на підтвердження їх розміру у строк, встановлений частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, і після ухвалення судового рішення у межах встановленого строку подав відповідні докази, суд дійшов висновку, що доводи представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» стосовно пропуску строку подання доказів та відсутності обґрунтування поважності причин такого пропуску не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Стосовно доводів представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» про необґрунтованість та неспівмірність заявленого представником відповідачки розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи, суд зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 

Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із частиною третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. 

Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. 

В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У пункті 39 постанови Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що надані представником відповідачки докази у їх сукупності підтверджують реальність понесених витрат на професійну правничу допомогу, відповідають вимогам чинного законодавства та безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи. 

Зокрема, надано договір про надання правничої допомоги, а також документи, що підтверджують оплату гонорару, що свідчить про фактичність понесених витрат. 

Суд також ураховує предмет позову, ціну позову, яка є значною, складність справи, необхідність підготовки процесуальних документів, та витрачений час, що у своїй сукупності дає підстави виснувати про те, що розмір заявлених витрат кореспондується із характером та складністю спору. 

Окрім того, відповідно до принципу свободи договору, сторони є вільними у визначенні умов договору про надання правничої допомоги, зокрема, і щодо розміру гонорару. 

Втручання суду у такі договірні відносини можливе лише за наявності належних та допустимих доказів неспівмірності витрат, які у даному випадку відсутні, а відповідне прохання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, заявленого представником відповідачки, не доведено належними доказами. 

Ураховуючи критерії реальності та розумності витрат, їх співмірність зі складністю справи, обсягом виконаної роботи та значенням спору для сторін, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є співмірними та підлягають розподілу у повному обсязі.
Ураховуючи викладене вище, суд уважає за необхідне задовольнити заяву представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Лисенка А. О. про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень.
Керуючись статтею 270 Цивільного процесуального кодексу України,
УХВАЛИВ: 
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лисенка Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі № 646/2688/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Додаткове ішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Повний текст додаткового рішення складенота проголошено 24 березня 2026 року.

Учасники справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», ЄДРПОУ: 41904846, місцезнаходження: вулиця Жилянська, будинок 5-Б, офіс 5, місто Київ, 01033; номер телефона: +380970326083, email: Global_split@ukr.net;
Представник позивача: Балашов Віталій Володимирович, РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: вулиця Жилянська, будинок 5-Б, офіс 5, місто Київ, 01033; номер телефона: НОМЕР_2 , email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Відповідачка: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Представник відповідачки: Лисенко Андрій Олександрович , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ; номер телефону: НОМЕР_5 , email: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суддя О. В. Іщенко