Справа № 375/2211/24
Провадження № 2/375/131/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого – судді Смик М.М.,
за участю секретаря судових засідань Киричок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ: 

Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (далі – ТОВ «Іннова Фінанс») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову вказувало про те, що 21 лютого 2024 року ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 уклали договір про надання грошових коштів у позику № 3126640224 (далі – договір позики). Вказаний договір укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до умов договору позики, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 5 000 грн шляхом перерахування коштів на банківський рахунок (банківську картку НОМЕР_1 ), а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк (360 днів) та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно з пунктами 2.6.1, 2.6.2 та 2.6.3 договору. 
Позивач виконав свої зобов?язання за укладеним сторонами договором у повному обсязі шляхом перерахування коштів на банківську картку відповідача, а останні свої зобов`язання належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив, тому на дату підготовки позовної заяви (включно) має заборгованість у розмірі 36 680 грн, з яких 5 000 грн заборгованості за тілом позики та 31 680 грн заборгованості за процентами за користування позикою.
За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість та 2 422,40 грн у відшкодування судового збору.
Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників
Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 18 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні 25 березня 2025 року о 9 год 30 хв.
Розгляд справи неодноразово відкладався.
Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 17 червня 2025 року задоволено клопотання адвоката Іллінського О.В., який діяв інтересах ОСОБА_1 , та витребувано у Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі – АТ «Сенс Банк») відомості про відкриття у вказаному банку карткового рахунку відповідачу.
В позові міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначено, що проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує.
Представник відповідача - адвокат Іллінський О.В. за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та представника відповідача. 
Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина 2 статті 247 ЦПК України).
Стислий виклад позиції інших учасників справи
У травні 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Іллінський О.В. подав до суду письмові пояснення, в яких зазначав про недоведення позивачем обставин надання відповідачу коштів за договором позики. Вказував, що надана на підтвердження надання позики платіжна інструкція № 19774-1354-89227387 містить інформацію про перерахування коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ «СенсБанк». Проте у ОСОБА_1 відсутні відкриті рахунки у вказаному банку. Крім того, зазначав, що реквізити договору про надання грошових коштів у позику № 3126640224 на вказана платіжна інструкція містять відмості про номер телефона боржника НОМЕР_2 , однак зазначений номер телефону ОСОБА_1 не належить.
Встановлені судом фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 21 лютого 2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання грошових коштів у позику № 3126640224, за умовами якого товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
У договорі позики сторони погодили:
– суму кредиту (загальний розмір) – 5 000 грн (пункт 2.3); 
– тип кредиту – кредит (пункт 2.4); 
– строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів (пункт 2.5); 
– періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 20 днів (пункт 2.5); 
– стандартну процентну ставку, яка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 2.5 цього договору (пункт 2.6.1); 
– знижену процентну ставку – 0,75% в день та застосовується відповідно до умов цього договору (пункт 2.6.1); 
– мету отримання кредиту – споживчі (особисті) потреби (пункт 2.7); 
– орієнтовну реальну річну процентна ставку на дату укладення договору, яка складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом – 77 545,36% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки – 18 246,46% річних(пункт 2.8); 
– орієнтовну загальну вартість кредиту на дату укладення договору, яка складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом – 44 600 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки – 42 410 грн (пункт 2.9);
– спосіб надання кредиту –у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 (пункт 3.1).
Згідно з роздруківкою з електронної пошти позивача на електронну пошту відповідача відправлено одноразовий ідентифікатор для підпису договору позики – 98ytf9gf8.
16 травня 2023 року ТОВ Фінансова компанія «Контрактовий Дім» та ТОВ «Іннова Фінанс» уклали договір № 160523/1, за умовами якого клієнт доручає фінансовій компанії за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send.
Зі змісту квитанції до платіжної інструкції № 19774-1354-89227387 від 21 лютого 2024 року вбачається, що ТОВ «Іннова Фінанс» перерахувало 5 000 грн на картковий рахунок в АТ «СенсБанк» IBAN: НОМЕР_3 , призначення платежу – кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» поповнення картки MasterCard НОМЕР_1 . НОМЕР_2 .
З листа АТ «СенсБанк» від 10 вересня 2025 року № 12013-БТ-32.3/2025 судом встановлено, що у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) відсутні рахунки в АТ «СенсБанк».
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна 
сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша та друга статті 638 ЦК України).
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Частинами першою-четвертою статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
За змістом статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Відповідно до частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду 
від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20),
від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19),
від 7 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071св20), будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).
Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу (далі – ЦПК) України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно 
до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина перша, п`ята-шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
У справі, яка розглядається, відповідно до умов договору позики, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позиу на суму у розмірі 5 000 грн шляхом перерахування коштів на банківський рахунок (банківську картку НОМЕР_1 ), а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк (360 днів) та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно з пунктами 2.6.1, 2.6.2 та 2.6.3 договору.
Положення вказаного договору позикине місять домовленості сторін про те, що грошові кошти за цими договорами надані відповідачу до підписання договору або, що факт підписання договорів свідчить про отримання грошей позичальником.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).
Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (див. пункти 73, 
75 постанови Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 523/7796/19 
(провадження № 61-5873св24).
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15 (провадження № 61-517св18) кредитор зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Звертаючись з вказаним позовом, ТОВ «Іннова Фінанс» не надало належних і допустимих доказів перерахування коштів за договором позики відповідачу.
Надана позивачем квитанції до платіжної інструкції № 19774-1354-89227387 від 21 лютого 2024 року вбачається, що ТОВ «Іннова Фінанс» перерахувало 5 000 грн на картковий рахунок в АТ «СенсБанк» IBAN: НОМЕР_3 , призначення платежу – кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» поповнення картки MasterCard НОМЕР_1 . НОМЕР_2 .
Проте у договорі відсутня домовленість сторін про перерахування коштів на рахунок IBAN: НОМЕР_3 
Крім того, з листа АТ «СенсБанк» від 10 вересня 2025 року № 12013-БТ-32.3/2025 судом встановлено, що у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) відсутні рахунки в АТ «СенсБанк».
Враховуючи викладене, подані позивачем докази на підтвердження перерахування відповідачу грошових коштів на виконання зобов`язань за договором, такі обставини не підтверджують.
За таких обставин, враховуючи недоведення позивачем обставин щодо надання первісним кредитором відповідачу грошових коштів у позику, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості.
Висновки суду щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для відшкодування позивачу судового збору, сплаченого за подання позову.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ: 

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 12 березня 2026 року. 
Відомості про учасників справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (місцезнаходження: 01014, місто Київ, вулиця Болсуновська, 8, поверх 9, код ЄДРПОУ 44127243).
Відповідач – ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Марина СМИК