Справа № 156/1354/25
Провадження № 2/156/45/26
Рядок статзвіту № 9

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 
27 лютого 2026 року сел. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого судді Малюшевської І. Є.,
за участю секретаря судового засідання Киці Л. Ф., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду сел. Іваничі цивільну справу № 156/1354/25 за позовом 
ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Білецька Інна Миколаївна 
до Володимирської районної державної адміністарації Волинської області, Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області, 
про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування
учасники справи – не з`явилися,
в с т а н о в и в :
І. Зміст спору
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Білецька Інна Миколаївна звернулася в суд з позовом Володимирської районної державної адміністарації Волинської області, Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай) в розмірі 2,13 в умовних кадастрових гектарах, що розташована в адміністративно-територіальних межах Павлівської (колишньої Милятинської) сільської ради Володимирського району Волинської області, згідно сертифіката серія ВЛ № 0051913, що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.10.1996 року за № 2815.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . ОСОБА_4 була дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_7 (прізвище після реєстрацію шлюбу ОСОБА_8 ), і ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася ОСОБА_9 .
ОСОБА_10 одружилася з ОСОБА_3 (прізвище після реєстрацію шлюбу ОСОБА_11 ).
Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , а у свідоцтві про народження ОСОБА_1 у графі «мати» відомості про матір вказано: ОСОБА_2 .
Отже, має місце орфографічне розподоблення записів: жіночої форми прізвища: ОСОБА_12 , особового імені: ОСОБА_13 та імені по батькові: ОСОБА_14 .
12.12.2022 року громадянин ОСОБА_1 отримав експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України № 056/1378-П/2, згідно якого вбачається, що вказані вище записи з урахуванням їх орфографічного розподоблення все ж є ідентичними.
Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 10.01.2023 року (справа №156/868/22) встановлено той факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється дочкою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказане судове рішення не змінено, не скасовано та набрало законної сили 20.02.2023 року.
Також під час розгляду справи №156/868/22 судом було встановлено наступні обставини «... ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ». Отже, позивач ОСОБА_1 є рідним внуком ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 в період з 1959 по 1979 роки працювала у колгоспі «Жилякова» (КСП Промінь) с. Милятин колишнього Іваничівського району Волинської області та була членом колгоспу з 1959 року. 
Згідно з розпорядженням Іваничівської РДА від 23.04.1996 року №102 розмір земельної частки паю, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП «Промінь» колишнього Іваничівського району Волинської області, право на яку належало ОСОБА_6 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВЛ №0051913 становить 2,13 умовних кадастрових гектарів, а її вартість з урахуванням коефіцієнтів індексації становить 35832, 98 грн. Вказаний Сертифікат виготовлявся в одному примірнику і був виданий ОСОБА_6 . Згідно з копії Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) щодо сертифікату на право на земельну частку пай серія ВЛ №0051913, сертифікат був виданий на ім`я ОСОБА_6 .
Згідно з випискою зі списку пайовиків КСП «Промінь», які мають право на земельну частку пай від 20.01.2003 року № 59, ОСОБА_6 рахується у вказаному списку пайовиків під номером 233.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на усе її майно, а так, як за життя спадкодавець заповіту не склала, спадщина відкрилась за законом. До складу спадщини увійшли і майнові права на право на земельну ділянку (пай) згідно сертифіката серії ВЛ № 0051913.
Останнім місцем проживання спадкодавця ОСОБА_6 був будинок АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_6 в будинку спадкодавиці був зареєстрований її чоловік - ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї дружини в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, оскільки лише він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а прийнята спадщина в силу ст. 548 ЦК УРСР визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, чоловікові спадкодавця - ОСОБА_5 стало належати право на право на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії ВЛ № 0051913, що зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.10.1996 року за № 2815.
Однак, спадкові права на зазначену земельну частку (пай) ОСОБА_5 за життя не оформив.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина за законом. Пережилого подружжя не було. До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки померлого, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі право на земельну частку (пай) в розмірі 2,13 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката серія ВЛ № 0051913, право на яку він прийняв але не оформив свої спадкові права після
смерті своєї дружини ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Після смерті ОСОБА_5 його дочка ОСОБА_2 здійснила його поховання та фактично прийняла спадщину, оскільки проживала з останнім на момент його смерті за однією адресою, заяви про відмову від спадщини не подавала. Будь-які інші особи, що належали б до спадкоємців, які здійснюють спадкування за законом, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заяви до нотаріуса, відсутні. Відтак, ОСОБА_2 стали належати майнові права на земельну частку (пай) в розмірі 2,13 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката серія ВЛ № 0051913, що належала ОСОБА_5 , право на яку він прийняв, але не оформив свої спадкові права після смерті своєї дружини ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 також померла.
За життя остання заповіту не залишила, а, отже, після її смерті відкрилась спадщина за законом, часом відкриття якої є її день смерті. До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки померлої, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі земельна частка (пай) в розмірі 2,13 в умовних кадастрових гектарах згідно з сертифікатом серії ВЛ № 0051913, право на яке вона прийняла після смерті свого батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в свою чергу прийняв та не оформив спадщину після смерті дружини ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В порядку передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України заявник ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері, як спадкоємець першої черги за законом. Будь-які інші особи, що належали б до спадкоємців, які здійснюють спадкування за законом/заповітом, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заяви до нотаріуса, відсутні.
Позивач ОСОБА_1 отримав свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак, оформити право власності на земельну частку пай згідно з сертифікатом серії ВЛ № 0051913, що зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.10.1996 року за № 2815, через нотаріальну контору у позивача немає можливості в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, неможливістю на даний час отримання дублікату відповідного сертифіката, через відсутність його копії, відповідних бланків, та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дубліката на вказаний вище об`єкт нерухомості. У зв`язку з такими обставинами позивач змушений звернутись до суду із зазначеним позовом.
ІІ. Позиція учасників справи
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися.
У матеріалах справи міститься заява від представника позивача Білецької І. М. про здійснення розгляду справи без участі позивача та його представника., підтримання позовних вимог у повному обсязі.
У матеріалах справи також міститься заява представника відповідача Володимирської районної державної адміністарації Волинської області про здійснення розгляду справи без участі представника адміністрації.
У матеріалах справи також міститься заява сільського голови Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області Саопжника А., згідно з якою просив розгляд справи проводити без участі представника сільської ради. 
ІІІ. Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 04.11.2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Цією ж увалою суд витребував з Іваничівської державної нотаріальної контори Володимирського району Волинської області:
1) спадкову справу № 67/2024 заведеної до майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце проживання - АДРЕСА_2 ;
2) інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, витяги зі Спадкового реєстру про наявність спадкової справи до майна спадкодавця, а також заповітів/спадкових договорів, посвідчених від імені ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє місце проживання - АДРЕСА_3 , у разі наявності спадкової (-их) справи (справ), - її (їх) копію;
3) інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, витяги зі Спадкового реєстру про наявність спадкової справи до майна спадкодавця, а також заповітів/спадкових договорів, посвідчених від імені Марчука никанора Стратоновича, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє місце проживання - АДРЕСА_3 , у разі наявності спадкової (-их) справи (справ), - її (їх) копію.
Ухвалою суду від 03.12.2025 залучено до участі в цивільній справі № 156/1354/25 як співвідповідача Павлівську сільську раду Володимирського району Волинської області, виключивши її з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. Зобов`язано позивача ОСОБА_1 протягом 2 (двох) днів з дня отримання копії цієї ухвали надіслати Павлівській сільській раді Володимирського району Волинської області копію позовної заяви з додатками. Визначено співвідповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Підготовче засідання у цивільній справі № 156/1354/25 відкладено на 11:00 год 07 січня 2026 року та продовжено строк проведення підготовчого провадження у цивільній справі № 156/1354/25 на тридцять днів до 04 лютого 2026 року.
Ухвалою від 12.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті на 27.02.2026 року.
У судове засідання 27.02.2026 року всі учасники справи не з`явилися.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
ІV. Обставини справи, встановлені судом
Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.12).
ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Як слідує з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 07.12.2022 року № 00037750706 ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_7 , прізвище після реєстрацію шлюбу ОСОБА_8 (а.с.16).
Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну
реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 07.12.2022 року № 00037749818, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_9 , батьками її вказані: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.17).
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 07.12.2022 року № 00037749301 ОСОБА_10 одружилася з ОСОБА_3 , прізвище після реєстрацію шлюбу ОСОБА_11 (а.с.15).
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 (а.с.14).
А відповідно до повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , у графі «мати» відомості про матір ОСОБА_1 вказано: ОСОБА_2 (а.с.12).
Отже, має місце орфографічне розподоблення записів: жіночої форми прізвища: ОСОБА_12 , особового імені: ОСОБА_13 та імені по батькові: ОСОБА_14 .
12.12.2022 року громадянином ОСОБА_1 отримано експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України № 056/1378-П/2, згідно якого вбачається, що вказані вище записи з урахуванням їх орфографічного розподоблення все ж є ідентичними (а.с. 21).
Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 10.01.2023 року (справа № 156/868/22) встановлено той факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється дочкою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказане судове рішення не змінено, не скасовано та набрало законної сили 20.02.2023 року (а.с. 20-21).
таким чином, позивач ОСОБА_1 є рідним внуком ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 в період з 1959 по 1979 роки працювала у колгоспі «Жилякова» (КСП Промінь) с. Милятин колишнього Іваничівського району Волинської області та була членом колгоспу з 1959 року. Такі обставини підтверджуються архівною довідкою від 17.10.2025 року № 92/01-24 КУ «Трудовий архів Іваничівської селищної ради» Іваничівського району Волинської області (а.с.28).
З відповіді на адвокатський запит відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ТУ ДЗК у Волинській області від 21.10.2025 № 29-3-0.331-418/14-25 слідує, що згідно з розпорядженням Іваничівської РДА від 23.04.1996 року № 102 розмір земельної частки паю, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП «Промінь» колишнього Іваничівського району Волинської області, право на яку належало ОСОБА_6 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВЛ № 0051913 становить 2,13 умовних кадастрових гектарів, а її вартість (грошова оцінка) становить 35832, 98 грн з врахуванням коефіцієнтів індексації. Сертифікат виготовлявся в одному примірнику і виданий ОСОБА_6 . Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_6 не видавався (а.с. 30).
Згідно з копією з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) щодо сертифіката на право на земельну частку пай, наявний запис № 2815 від 28.10.1996 про видачу на ім`я ОСОБА_6 сертифіката серії ВЛ № 0051913 (а.с.31).
Згідно з виписки зі списку підприємців Милятинської сільської ради підприємства «Промінь» від 20.01.2003 року № 59 ОСОБА_6 рахується в списку підприємців, які мають право на земельну частку (пай) за номером 233 (а.с.27).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла (а.с.22).
Після її смерті відкрилась спадщина на усе її майно, а так, як за життя спадкодавець заповіту не склала, спадщина відкрилась за законом. До складу спадщини увійшли і майнові права на право на земельну ділянку (пай) згідно з сертифікатом серії ВЛ № 0051913.
Останнім місцем проживання спадкодавця ОСОБА_6 був будинок АДРЕСА_1 . Спадкова справа до майна померлої в державній нотаріальній конторі не заведена. На день смерті ОСОБА_6 в будинку спадкодавиці був зареєстрований її чоловік - ОСОБА_5 (а.с.26). Отже, ОСОБА_5 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї дружини в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, оскільки лише він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а прийнята спадщина в силу ст. 548 ЦК УРСР визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, чоловікові спадкодавця - ОСОБА_5 стало належати право на право на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії ВЛ № 0051913, що зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.10.1996 року за№ 2815.
Однак, спадкові права на зазначену земельну частку (пай) ОСОБА_5 за життя не оформив.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, про що в книзі реєстрації смертей 21.12.2004 року складено відповідний актовий запис про смерть за № 28 (а.с.23).
Після його смерті відкрилась спадщина за законом. Останнім місцем проживання спадкодавця ОСОБА_5 був будинок АДРЕСА_1 (а.с.26). Пережилого подружжя не було. До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки померлого, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі право на земельну частку (пай) в розмірі 2,13 в умовних кадастрових гектарах згідно із сертифікатом серія ВЛ № 0051913, право на яку він прийняв, але не оформив свої спадкові права після смерті своєї дружини ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Після смерті ОСОБА_5 його дочка - ОСОБА_2 здійснила його поховання та фактично прийняла спадщину, оскільки проживала з останнім на момент його смерті за однією адресою, заяви про відмову від спадщини не подавала. Будь-які інші особи, що належали б до спадкоємців, які здійснюють спадкування за законом, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заяви до нотаріуса, відсутні. Спадкова справа до майна померлого в державній нотаріальній конторі не заведена.
Відтак, ОСОБА_2 стали належати майнові права на земельну частку (пай) в розмірі 2,13 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката серія ВЛ № 0051913, що належала ОСОБА_5 , право на яку він прийняв, але не оформив свої спадкові права після смерті своєї дружини ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 також померла, про що в книзі реєстрації смертей 08.04.14 року було складено відповідний актовий запис про смерть за № 02 (а.с. 14).
За життя остання заповіту не залишила, а, отже, після її смерті відкрилась спадщина за законом, часом відкриття якої є її день смерті (а.с.43).
До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки померлої, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі право на земельну частку (пай) в розмірі 2,13 в умовних кадастрових гектарах згідно з сертифікатом серія ВЛ № 0051913, право на яке вона прийняла після смерті свого батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в свою чергу прийняв та не оформив спадщину після смерті дружини ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Із спадкової справи № 67/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 слідує, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері, як спадкоємець першої черги за законом в порядку передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України (а.с.48-52). Будь-які інші особи, що належали б до спадкоємців, які здійснюють спадкування за законом/заповітом, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заяви до нотаріуса, відсутні. 
26.03.2024 року державний нотаріус Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області Кононенко Л.С. видала позивачу, як спадкоємцю першої черги за законом, свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо земельних ділянок кадастровий номер 0721183000:08:000:0044 та кадастровий номер 0721183000:05:000:0027 (спадкової справи № 67/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ). 
Однак, оформити право власності на земельну частку пай згідно сертифіката серії ВЛ № 0051913, що зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.10.1996 року за № 2815, через нотаріальну контору у позивача немає можливості в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, неможливістю на даний час отримання дублікату відповідного сертифіката, через відсутність його копії, відповідних бланків, та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дубліката на вказаний вище об`єкт нерухомості. Дана обставина підтверджується постановою державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.10.2025 року (а.с.32).
Відповідачі не заперечили проти визнання за ОСОБА_1 права на спірну земельну ділянку. 
V. Застосоване судом законодавство
В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідност.16 цього Кодексуможе бути, зокрема, визнання права.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);
Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Право на отримання земельної частки (паю), яке оспорюється по даній справі регулюється зокрема Указом Президента України від 08 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», відповідно до якого, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. 
Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
До правовідносин щодо спадкування майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , підлягають застосуванню чинні на час смерті спадкодавців норми Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. 
Так, відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст. 526 ЦК УРСР).
Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Відповідно до ст. 534 ЦК Украни кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР).
Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).
В свою чергу, до правовідносин щодо спадкування майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України чинні на момент відкриття спадщини.
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Ст.1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Заразом частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1ст. 1297 ЦК України).
Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно з частинами 1, 2статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування`при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).
Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно.
Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
VI. Висновки суду
Доказами, долученими до справи, підтверджено той факт, що на ім`я ОСОБА_2 дійсно було оформлено в установленому законом порядку сертифікат на право на земельну частку (пай). Право на земельну частку (пай), як члена КСП «Промінь» с. Милятин ОСОБА_6 набула за життя, тому це право перейшло до її спадкоємця за законом ОСОБА_5 , а після його смерті - до спадкоємця за законом ОСОБА_2 , після смерті якої – до спадкоємця за законом позивача ОСОБА_1 , який прийняв спадщину.
Судом також встановлено, що позивач є спадкоємцем права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, оскільки в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , а вона - після смерті батька ОСОБА_5 , а той, у свою чергу, – після смерті дружини ОСОБА_6 .
Оформити право власності на земельну частку пай згідно сертифіката серії ВЛ № 0051913, що зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.10.1996 року за № 2815, через нотаріальну контору у позивача немає можливості в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, неможливістю на даний час отримання дублікату відповідного сертифіката, через відсутність його копії, відповідних бланків, та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дубліката на вказаний вище об`єкт нерухомості.
Суд враховує, що оригінал правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0051913 втрачено, а право на земельну частку (пай) позивача підтверджується письмовими доказами у справі. 
Також суд бере до уваги положення частини 2 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), відповідно до яких рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).
Зважаючи на те, що сертифікат, на підставі якого спадкодавцю ОСОБА_6 належала спірна земельна частка (пай) втрачений, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи неможливість на даний час отримання дублікату відповідного сертифіката, через відсутність його копії, відповідних бланків, та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дубліката на вказаний вище об`єкт нерухомості, захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду.
З огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та зважаючи на встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що є правові підстави для задоволення позову в повному обсязі та визнання за позивачем ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) розміром 2,13 в умовних кадастрових гектарах, що розташована в адміністративно-територіальних межах Павлівської (колишньої Милятинської) сільської ради Володимирського району Волинської області, згідно сертифіката серія ВЛ № 0051913, що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.10.1996 року за № 2815.
Визнання за позивачем права на спірну земельну ділянку не призведе до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення.
VIІ. Розподіл судових витрат
Виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає, що судові витрати у справі слід віднести за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 316, 321, 325, 386, 392 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263- 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 86, 125, 202, ЗК України, суд
у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 до Володимирської районної державної адміністарації Волинської області, Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 2,13 в умовних кадастрових гектарах, що розташована в адміністративно-територіальних межах Павлівської (колишньої Милятинської) сільської ради Володимирського району Волинської області, згідно сертифіката серія ВЛ № 0051913, що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.10.1996 року за № 2815.
Понесені ОСОБА_1 судові витрати залишити за ним.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо сторін та учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; 
Представник позивача: адвокат Білецька Інна Миколаївна, ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 ;
Відповідач 1: Володимирська районна державна адміністарація Волинської області, код ЄДРПОУ 04051359, місцезнаходження: вул. Небесної Сотні, 3 каб. 18, м. Володимир, Волинська обл.;
Відповідач 2: Павлівська сільська рада Володимирського району Волинської області, код ЄДРПОУ 04333342, місцезнаходження: вул. Незалежності, буд. 12, с. Павлівка, Володимирський р-н, Волинська обл., 45342.

Суддя І. Є. Малюшевська