П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/23121/25	

Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.,
повний текст судового рішення
складено 18.09.2025, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Димерлія О.О.,
суддів – Шляхтицького О.І., Вербицької Н.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 у справі №420/23121/25 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ), НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_6 ), НОМЕР_7 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), НОМЕР_8 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В :
14.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ) не щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщення за період з 01.11.2016 по 07.09.2017 включно;
- зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщення за період з 01.11.2016 по 07.09.2017 включно;
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_6 ) не щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщення за період з 01.11.2017 по 20.07.2020 включно;
- зобов`язати НОМЕР_5 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_6 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщення за період з 01.11.2017 по 20.07.2020 включно;
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_7 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) не щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщення за період з 01.10.2020 по 10.03.2023 включно;
- зобов`язати НОМЕР_7 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщення за період з 01.10.2020 по 10.03.2023 включно;
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_8 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) не щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщення за період з 01.01.2024 по 19.06.2025 включно;
- зобов`язати НОМЕР_8 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщення за період з 01.01.2024 по 19.06.2025 включно.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що за час проходження військової служби йому виплачувалась компенсація за піднайм житлового приміщення. Однак, на думку ОСОБА_1 , під час такої компенсації безпідставно утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 18%.
Не погодившись із заявленими позовними вимогами Військовою частиною НОМЕР_6 , Військовою частиною НОМЕР_1 та Військовою частиною НОМЕР_4 , Військовою частиною НОМЕР_2 до суду першої інстанції подано відзиви на позовну заяву, у яких акцентовано увагу на тому, що в спірних правовідносинах ОСОБА_1 не має права на компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб. Як вказують суб`єкти владних повноважень, компенсація за піднайм житлового приміщення не є доходом військовослужбовця. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 у справі №420/23121/25 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_7 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), НОМЕР_8 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщення за період з 01.10.2020 по 10.03.2023 та з 01.01.2024 по 19.06.2025 відповідно.
Зобов`язано НОМЕР_7 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщення за період з 01.10.2020 по 10.03.2023 включно.
Зобов`язати НОМЕР_8 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщення за період з 01.01.2024 по 19.06.2025 включно.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Приймаючи таке рішення в частині задоволених позовних вимог суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_1 має право на отримання грошової компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошової компенсації за піднайом житлового приміщення.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог Військовою частиною НОМЕР_1 та Військовою частиною НОМЕР_2 подано апеляційні скарги, у яких, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржувану частину судового акту із прийняттям у відповідній частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційних скарг відповідачі вказують, що під час компенсації за піднайом житлового приміщення цілком правомірно утримано податок з доходів фізичних осіб. Компенсація податку з доходів фізичних осіб не здійснюється під час компенсації військовослужбовцю за піднайом житлового приміщення.
В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, судом апеляційної інстанції установлено наступне. 
Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що в межах спірного періоду ОСОБА_1 військову службу проходив у Військовій частині НОМЕР_1 та Військовій частині НОМЕР_2 .
Під час проходження військової служби ОСОБА_1 винаймав житлове приміщення, за що останньому виплачувалась відповідна компенсація згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №450 «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень».
За фактичними обставинами справи, здійснюючи ОСОБА_1 компенсацію за піднайм житлового приміщення Військовою частиною НОМЕР_1 та Військовою частиною НОМЕР_2 утримувався податок з доходів фізичних осіб. 
Уважаючи, що при компенсації за піднайм житлового приміщення Військовою частиною НОМЕР_1 та Військовою частиною НОМЕР_2 безпідставно утримано податок з доходів фізичних осіб, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційних скарг колегія суддів зазначає про таке. 
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація), визначено Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
За правилами пунктів 2, 3 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Пунктами 4, 5 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, передбачено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Податковий кодекс України є спеціальним нормативно-правовим актом (законом) щодо регулювання відносин, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Приписами статті 168 Податкового кодексу України врегульовано порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб.
Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Аналіз вищенаведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Згідно із ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень (далі - грошова компенсація) військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, у тому числі особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, та зазначеним у цьому пункті особам, які відряджені до МОН, ДКА, визначено Порядком виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 450.
Відповідно до пункту 2 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 450, особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку (далі - військовослужбовці), грошова компенсація виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) у розмірі, який не перевищує:
- у м. Києві - двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року;
- у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року;
- в інших населених пунктах - одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року.
При цьому військовослужбовцям за наявності в них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри грошової компенсації збільшуються в 1,5 раза.
Якщо особа одночасно має право на отримання грошової компенсації, передбаченої цим Порядком, та інших компенсаційних виплат, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється лише за однією з підстав за її вибором.
Колегія суддів вказує, що Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 450, прийнято на виконання приписів статті 12 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, яка має назву «Забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей».
Названа норма не містить складових грошового забезпечення військовослужбовців.
Перелік таких складових грошового забезпечення наведено в ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
На виконання вимог вказаної норми Міністерством внутрішніх справ України видано наказ від 25.06.2018 № 558 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та деяким іншим особам».
Саме Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558, визначено порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, загонах морської охорони, органах охорони державного кордону, закладах освіти, науково-дослідних установах, органах забезпечення та підрозділах спеціального призначення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби).
Системний аналіз вищенаведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що компенсація військовослужбовцям за піднайом (найом) житлових приміщень не входить до складу їх грошового забезпечення, а також не є іншою виплатою, право на яку набувають військовослужбовці у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Колегія суддів вказує, що така компенсація є окремою соціальною виплатою, призначеною для відшкодування витрат на піднайом (найом) житлових приміщень, яка не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців. 
У свою чергу, як Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, так і Податковим кодексом України передбачено виплату грошової компенсації лише при виплаті грошового забезпечення та/або інших виплат, право на які набули військовослужбовці у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, з яких утримуються податок з доходів фізичних осіб.
За таких підстав апеляційний адміністративний суд зазначає, що здійснюючи військовослужбовцям компенсацію за піднайом (найом) житлових приміщень у військових частин не виникає обов`язку компенсувати суми податку з доходів фізичних осіб.
З огляду на вказане, колегія суддів уважає неправильним висновок суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 права на отримання компенсації сум податку з доходів фізичних осіб утриманих із виплаченої компенсації на піднайом (найом) житлових приміщень.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 у справі №420/23121/25 в частині відмови в задоволенні позову в досліджуваній ситуації не оскаржується, а тому відповідним правовідносинам суд апеляційної інстанції оцінки не надає. 
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.
Межі перегляду судом апеляційної інстанції справи визначено статтею 308 КАС України, відповідно до частини 1 якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. 
Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Як установлено колегією суддів, викладені Одеським окружним адміністративним судом в оскаржуваній частині рішення від 18.09.2025 у справі №420/23121/25 висновки не відповідають обставинам справи, а тому така частина судового акту підлягає скасуванню. 
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 задовольнити повністю.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 у справі №420/23121/25 скасувати в частині задоволених позовних вимог.
Прийняти у вказаній частині нове судове рішення.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ), НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_6 ), НОМЕР_7 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), НОМЕР_8 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 у справі №420/23121/25 в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Н.В. Вербицька