Справа № 136/23/26
провадження №1-кп/136/2/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2026 року      м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12025020060000123 від 11.05.2025, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Вербівка, Липовецького району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно технічна, одруженого, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
з боку обвинувачення
прокурора ОСОБА_4 ,
з боку захисту
обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі наказів начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 20 о/с від 11.02.2021 та № 64 о/с від 12.04.2024 відповідно призначено на посади поліцейського-інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 4 Вінницького районного управління поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області.
У своїй роботі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як працівники сектору реагування патрульної поліції керуються зокрема Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законами України «Про Національну поліцію» та «Про дорожній рух», а також постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 «Про правила дорожнього руху» та відповідними посадовими інструкціями, з якими вищевказані особи ознайомлені у встановленому законом порядку.
При цьому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи працівниками правоохоронного органу, який входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, на постійній основі в силу займаних посад та у відповідності до вимог вищевказаних нормативно-правових актів у межах своєї компетенції мають право ставити вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання юридичними і фізичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості, тому вони як інспектори сектору реагування патрульної поліції є представниками влади та згідно Примітки 1 до статті 364 КК України є службовими особами.
О 18:46 год. 08.11.2025 до ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області зі служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_8 , про те що водій автомобіля ВАЗ 21099 здійснив наїзд на електроопору в с. Зозів Липовецької ТГ Вінницького району, яке було зареєстроване в журналі єдиного обліку за №12472 та надійшло до виконання екіпажу «Лань-51», у складі ОСОБА_6  та ОСОБА_9 , які перебуваючи у добовому наряді сектору реагування патрульної поліції ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, прибули на місце події у форменому одязі на службовому автомобілі «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 . 
Прибувши на місце події, на вул. Соборності в с. Зозів, Липовецької ТГ, Вінницького району, Вінницької області, вищевказані працівники поліції помітили як на узбіччі дороги поряд із Зозівським ліцеєм в напрямку м. Липовець, знаходиться автомобіль марки ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на місці події в стані алкогольного сп`яніння, який керуючи даним авто, з`їхав з дороги та допустив зіткнення з електроопорою. 
ОСОБА_3 під час оформлення матеріалів щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, розуміючи, що перед ним знаходяться працівники поліції, усвідомлюючи, що стосовно нього можуть бути складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 4 ст. 130 (вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю), ст. 124 (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу) та за ч. 1 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки), діючи умисно, усвідомлюючи незаконність своїх дій, з єдиною метою уникнення передбаченої законом відповідальності за вчинення вказаних адміністративних правопорушень, 08.11.2025 починаючи з 19:47 год., став неодноразово висловлювати в адресу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пропозицію щодо надання їм неправомірної вигоди у разі не оформлення щодо нього матеріалів про вчинення адміністративних правопорушень.
Після цього, у той самий час та у тому ж місці незважаючи на неодноразові попередження з боку працівників поліції про кримінальну відповідальність за такі дії, з метою реалізації свого злочинного умислу, продовжуючи свої дії, спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності, під час спілкування ОСОБА_3 здійснив неодноразові пропозиції надання неправомірної вигоди поліцейським, а саме о 19:49 год. запропонував надати 5000 грн., о 19:52 год. знову запропонував 5000 грн., о 19:54 год. в черговий раз запропонував 5000 грн. і о 19:56 год. також запропонував 5000 грн.
Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозицію службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, визнав у повному обсязі при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчиненого ним діяння. 
Суд переконався, що покази обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Інші учасники судового провадження не оскаржують фактичних обставин кримінального провадження.
Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з огляду на викладене, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оскаржуються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.
За таких обставин суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, раніше не судимий, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи ОСОБА_3 вид та міру покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винуватого, відсутності обставин, що обтяжують покарання та наявності обставин, що пом`якшують покарання, майнового стану обвинуваченого.
Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, на переконання суду саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації буде достатнім для виправлення обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. 
Процесуальні витрати відсутні.
У кримінальному провадженні не застосовувались заходи забезпечення.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ч. 1 ст. 369 КК України, ст.ст. 368, 374, 394, 395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.
Речові докази: два оптичних диски для лазерних систем зчитування ТМ "My media" DVD-R з двома відеозаписами події кримінального правопорушення з бодікамер працівників поліції, - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_10