Справа № 706/1597/25 
2/706/163/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі: 
головуючої судді Школьної А.В.,
за участю секретаря судового засідання Самсоненко А.П.,
позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Христинівка Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Христинівського районного суду Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини. 
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 25.09.2010 між нею та відповідачем Орадівською сільською радою Христинівського району зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №6 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_3 . Донька має статус дитини з інвалідністю підгрупи «А», що підтверджується повторним медичним висновоком №2 КНП «Центр первинної медико – санітарної допомоги» Христинівської міської ради від 09.03.2023 з діагнозом G80.8 ДЦП : змішана форма, рухові порушення І рівня за класифікацією GMFCS, функції руки 1 рівня за класифікацією МАСS, лівобічна сенсорна глухота та потребує гімнастики, масажу, курсів реабілітації у спеціалізованих медичних установах на постійній основі під наглядом медичних фахівців, що підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Ірпінський міський центр первинної медико – санітарної допомоги» Ірпінської міської ради за формою №027/о від 08.01.2025.
Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 01.04.2014 у справі №706/304/14- ц шлюб між сторонами розірвано.
Судовим наказом від 03.05.2013 у справі №706/613/13-ц із ОСОБА_2 на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі 45% заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 29.04.2013 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Донька проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, свідченням чого є довідка Христинівської міської ради від 27.10.2025 №141.
Наявні у дитини захворювання мають серйозний характер з тяжкими наслідками для здоров`я, спричиняють виникнення та розвиток супутніх захворювань. Лікування при такому діагнозі потребує постійного догляду, реабілітаційних заходів, обстежень і значних коштів. Коштів позивача на дані потреби не вистачає, а батько дитини – відповідач у справі участі у вихованні дитини не бере, допомоги на лікування не надає. 
Позивач з метою рятування та покращення якості життя доньки змушена була за власний кошт організовувати медичний нагляд, обстеження, реабілітаційні процедури та закупівлю лікарських засобів. Батько дитини участі у реабілітації та лікуванні дитини не брав. 
За період із 2022 по 2025 роки позивач на лікування та реабілітацію доньки витратила 158 607,95 грн, половину з яких, що становить 79 303,98 грн, просить стягнути із відповідача.
Покликаючись на необхідність постійного лікування та реабілітації доньки, позивач також просить стягнути із відповідача додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 6 500 грн щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Постановленою 30.10.2025 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалою позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву на позовну заяву. 
24.11.2025 відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав частково та зазначив, що дійсно перебував із позивачем у шлюбі, від якого сторони мають спільну дитину – ОСОБА_3 . Оскільки шлюбні відносини із позивачем не склалися, шлюб був розірваний. На підставі судового наказу Христинівського районного суду Черкаської області він сплачує аліменти на утримання доньки у розмірі 45% заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 29.04.2013 і до досягнення дитиною повноліття.
Донька ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю віком до 18 років та потребує постійної реабілітації за Індивідуальною програмою розвитку інваліда №1.
Разом із тим, не погоджуючись із пред`явленою до стягнення сумою за попередні періоди лікування та реабілітації, відповідач зазначає, що до витрат у розмірі 158 607,95 грн ОСОБА_1 включила витрати на реабілітацію у ТОВ «Міжнародна реабілітаційні клініка Козявкіна» за листопад 2025 року в сумі 24 180 грн, проте доказів такої оплати позивач суду не надала, а зважаючи на те, що із позовом ОСОБА_1 звернулася у жовтні 2025 року – таку вимогу відповідач вважає безпідставною. 
Також відповідач у відзиві зазначає, про відсутність документального підтвердження оплати УЗД судин нижніх кінцівок в серпні 2025 року вартістю 1274 грн, а із долучених квитанцій про оплату ліків на суму 2364,16 та 496,85 грн не можна встановити, які саме суми додавала чи віднімала позивач, та кому була надана послуга лікування зубів вартістю 6805 грн. Відсутні документи та чеки на придбання дитячого ліжка з ортопедичним матрацом вартістю 21 000 грн.
Доєднані до матеріалів справи квитанції із призначенням «медичні послуги» відповідач вважає неналежними доказами, оскільки вони самі по собі підтверджують лише факт переказу грошових коштів, а не надання медичних послуг. Додаткові, первинні документи, зокрема акти приймання - передачі надання медичних послуг, які б підтверджували надання медичних послуг, позивач не надала. 
Щодо заявленої вимоги про стягнення витрат в сумі 16 500 грн на ортопедичне лікування зубів дитини відповідач вказав, що зазначені витрати не є додатковими в розумінні статті 185 СК України, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що вони викликані особливими обставинами і що процедура встановлення брекет – системи зумовлена особливими обставинами в житті дитини, тобто, що без цього буде ускладнена життєдіяльність дитини, або що вона потребувала негайного медичного втручання для уникнення невідворотної шкоди її життю чи здоров`ю. Адже наявні в матеріалах справи консультаційні висновки таких рекомендацій не містять. 
Також відповідач не погоджується із висунутими йому вимогами оплати витрат на проїзд, так як не всі надані квитки містять інформацію щодо пасажира.
Водночас відповідач не заперечує проти часткової сплати понесених позивачем витрат, оскільки обов`язок утримання дітей покладається на обох батьків, однак він заперечує проти дійсної вартості таких витрат.
ОСОБА_2 зауважує, що він сплачує аліменти на спільну із позивачем дитину, розмір яких становить 45 % його заробітної плати. Іншої частини його заробітку не вистачить для покриття заявлених позивачем до стягнення витрат. А тому враховуючи його матеріальне становище, стверджуючи про неможливість повної оплати додаткових витрат, відповідач просить стягнути із нього 20 000 грн.
Щодо позовної вимоги про стягнення з нього на майбутнє додаткових витрат у твердій грошовій сумі у розмірі 6 500 гривень, ОСОБА_2 зазначає, що такий розмір є надмірним та покладення на нього обов`язку щодо їх сплати поставить його у скрутне матеріальне становище. Окрім того, позивач розраховуючи розмір щомісячних додаткових витрат посилається на рекомендації згідно ІПР на проходження дитиною 3 – 4 разів на рік реабілітацій у ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна», тоді як при наявності аналогічних рекомендацій, у попередні роки (2023, 2024, 2025) донька проходила реабілітацію лише один раз на рік. Відповідач стверджує, що позивач не надала доказів тому, що донька проходитиме лікування тричі на рік, а тому у задоволенні цієї позовної вимоги просить відмовити повністю. 
01.12.2025 позивач відправила до суду відповідь на відзив. Даний документ надійшов та зареєстрований в суді 08.12.2025. У заяві по суті справи, позивач зазначає про юридичну неспроможність доводів відповідача, що викладені ним у відзиві на позовну заяву. Стверджує, що позиція відповідача зводиться до формальних заперечень та намагання уникнути виконання батьківського обов`язку, передбаченого ст. 185 СК України. Вказує, що відповідач, посилаючись на технічні неточності в документах, суб`єктивно тлумачить медичні потреби дитини. 
Крім того, на підтвердження проходження дитиною курсу реабілітації у жовтні 2025 року позивач надала копію акту виконаних робіт №3042 від 24.10.2025 на суму 23 480 грн та копію фіскального чеку; на підтвердження факту проведення УЗД судин – копію виписки та висновок лікаря щодо проведеної процедури. 
Щодо чеків на придбання ліків позивач зазначає, що надані нею копії документів підтверджують придбання ліків за призначенням лікарів. Дитина проходила курс лікування у медичному закладі і придбання ліків є прямим наслідком медичних рекомендацій. 
Спростовуючи твердження відповідача про те, що ортодонтичне лікування не є додатковими витратами, позивач зазначає, що донька має інвалідність за діагнозом ДЦП G80.8. Це системне неврологічне захворювання, яке впливає на тонус усіх м`язів, включаючи щелепно – лицьові. Ортодонтичне втручання в даному випадку має на меті не естетичну корекцію, а функціональну реабілітацію аби запобігти патологічному стиранню зубів через бруксизм (спастику), забезпечити можливість нормального пережовування їжі (профілактика захворювань ЖКТ), корекцію дихання та мовлення. Ці витрати викликані безпосередньо особливими обставинами та підтверджуються виписками з амбулаторної карти та щоденником лікування.
Придбання ортопедичного ліжка та матрацу необхідне для забезпечення дитини технічним засобом реабілітації індивідуального користування, враховуючи порушення опорно – рухового апарату та потреби дитини у фіксації положення тіла під час сну. На підтвердження даних витрат до відповіді на відзив позивач долучила копію договору та накладної на придбання ліжка. 
На підтвердження факту лікування зубів доньки позивач надала копії актів виконаних робіт та копію довідки – виписки із медичних документів. 
У судовому засіданні позивач ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у заявах по суті справи. 
Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, пояснив, що він не відмовляється від утримання дитини, проте не має можливості сплачувати додаткові витрати у тому розмірі, що заявлені позивачем, оскільки вони перевищують його дохід, позаяк 45% його заробітної плати утримуються у формі аліментів на дитину згідно судового наказу. Інших доходів, нерухомого майна чи транспортних засобів він не має. З урахуванням свого майнового становища позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат за попередній період визнав на суму 30 000 грн, щодо щомісячного стягнення додаткових витрат – на суму 4000 грн.
Заслухавши сторони, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 25.09.2010 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Орадівською сільською радою складений актовий запис №6 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 01.04.2014 у справі №706/304/14-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.
Судовим наказом Христинівського районного суду Черкаської області від 03.05.2013 із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 45% його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.04.2013 до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Дослідженням розрахунку заборгованості зі сплати аліментів суд встановив, що зобов`язання зі сплати аліментів ОСОБА_2 виконував шляхом сплати щомісячних платежів стягувачу, маючи у період із 01.08.2016 по 01.07.2025 як заборгованість, так і переплату. 
Станом на 01.08.2025 заборгованість зі сплати аліменти відсутня, переплата становить 1 658,45 грн.
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Христинівської міської ради № 141 від 27.10.2025 ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом із матір`ю – ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. 
Факт проживання доньки із позивачем відповідач не заперечує. 
Відповідно до медичного висновку № 2 про дитину інваліда віком до 18 років Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико – санітарної допомоги» Христинівської міської ради від 09.03.2023 ОСОБА_3 має статус дитини з інвалідністю підгрупи «А» з діагнозом G80.8: Дитячий церебральний параліч, нижній спастичний парапарез, лівобічна хронічна сенсоневральна глухота.
Із датованої 08.01.2025 виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Ірпінський міський центр первинної медико – санітарної допомоги» Ірпінської міської ради Київської області слідує, що ОСОБА_3 встановлений діагноз: G80.8 ДЦП: змішана форма, рухові порушення І рівня за класифікацією GMFCS, функції руки 1 рівня за класифікацією МАСS, лівобічна хронічна сенсоневральна глухота. Згідно рекомендацій дитина потребує гімнастики, масажу, курсів реабілітації.
Відповідно до висновку лікарсько – консультативної комісії КНП «Центр первинної медико – санітарної допомоги» Христинівської міської ради №55 від 27.05.2018 ОСОБА_3 , якій встановлено діагноз дитячий церебральний параліч, нижній спастичний парапарез, потребує стороннього догляду під час лікування в санаторно – курортному закладі. 
Згідно наданої суду копії Індивідуальної програми реабілітації інвалідів №1 (вікова категорія від 0 до 18 років), заповненої 24.01.2023 КНП «ЦПМСД» Христинівської міської ради, ОСОБА_3 потребує медичної реабілітації (3 рази на рік у ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна», відновної терапії, санаторно – курортного лікування, слухопротезування та медичного спостереження), психолого – педагогічної реабілітації (інклюзивне навчання), фізичної реабілітації (кінезотерапія, лікувальний масаж, лікувальна фізкультура), фізкультурно – спортивної реабілітації, соціальної та побутової реабілітації.
Аналогічні рекомендації викладені у Індивідуальній програмі реабілітації інвалідів (вікова категорія від 0 до 18 років) від 05.02.2024 КНП «ЦПМСД» Христинівської міської ради,
За інформацією ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» №362/1-165 від 29.08.2025 пацієнт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходила курси реабілітації у клініці в такі періоди: 1) 26.11.2018 – 07.12.2018; 2) 27.06.2022 – 08.07.2022; 3) 28.11.2022 – 09.12.2022; 4) 05.06.2023 – 16.06.2023; 5) 14.10.2024 – 25.10.2024; 6) 18.08.2025 – 29.08.2025. Під час усіх зазначених курсів згідно медичної документації пацієнта супроводжувала її мати – ОСОБА_1 .
Факт проходження лікування у зазначеній клініці також підтверджено наданими позивачем та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні копіями таких документів:
- виписки з історії хвороби ОСОБА_3 , згідно якої дитина проходила 2-ий курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній клініці відновного лікування м. Трускавця із 16.11.2015 по 28.11.2015;
- довідки ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» №120/3-428 від 03.12.2018 та виписки з історії хвороби ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_3 пройшла курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній клініці відновного лікування з 26.11.2018 по 07.12.2018;
- довідки від 07.07.2022 про надані реабілітаційні послуги та результати реабілітації в ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» ОСОБА_3 у період із 27.06.2022 по 07.07.2022;
- довідки ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» №544/3-229 від 09.12.2022 та виписки з історії хвороби ОСОБА_3 , відповідно до якої остання проходила 6-ий курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації за системою професора Козявкіна із 28.11.2022 по 09.12.2022;
- виписки з історії хвороби ОСОБА_3 , яка підтверджує, що дитина проходила 7-ий курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації за системою професора Козявкіна із 05.03.2023 по 16.06.2023;
- виписки з історії хвороби ОСОБА_3 , відповідно до якої вона проходила 9-ий курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації за системою професора Козявкіна із 18.08.2025 по 29.08.2025.
Згідно копії акту здачі – приймання робіт (надання послуг) №1130 від 16.06.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» ОСОБА_3 надані послуги на суму 40 127 грн. Грошові кошти перераховані ОСОБА_6 на рахунок товариства 27.06.2023, свідченням чого є досліджена судом копія платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк».
Відповідно до акту здачі – приймання робіт (надання послуг) №2964 від 25.10.2024 донька сторін отримала лікування у ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» вартістю 15 380 грн. Доказів перерахування коштів позивачем надавачу послуг суду не надано.
Датований 29.08.2025 акт здачі – приймання робіт (надання послуг) №2395 від 29.08.2025 підтверджує надання ОСОБА_3 таких послуг: лікувальна путівка, кінезотейпування, мобілізуюча гімнастика. Вартість лікування – 20 440 грн. Сплата позивачем коштів за лікування в сумі 22 290 грн підтверджена копією платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» від 22.08.2025.
Копією акту здачі – приймання робіт (надання послуг) №3042 від 24.10.2025 засвідчено факт надання лікувальних послуг ОСОБА_3 загальною вартістю 23 480 грн. Згідно фіскальних чеків грошові кошти перераховані товариству.
Згідно виписок із медичної карти амбулаторного хворого №25172 Одеського обласного благодійного фонду реабілітація дітей – інвалідів «Майбутнє», ОСОБА_3 проходила лікування в центрі із 26.06.2017 по 07.07.2017, із 13.08.2018 по 23.08.2018.
Судом також досліджені консультативний висновок дитячого невролога КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської міської ради» 16.02.2023, консультативний висновок лікаря – ортопеда від 02.08.2024, заключення рентгенологічного дослідження кістково – суглобної системи дитини, що проведено в КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради від 09.08.2024, консультативний висновок спеціаліста лікаря нейрохірурга ДУ «Інститут нейрохірургії ім. академ. А.П.Ромоданова НАМН України» від 03.04.2025, виписку з медичної карти стаціонарного хворого №13235 від 04.07.2025, консультативний висновок лікаря – хірурга в НДСЛ «Охмадит» від 01.07.2025, протокол МКТ від 01.04.2025, результат триплексного сканування артерій та дуплексного сканування вен нижніх кінцівок від 26.08.2025.
Згідно Акту виконаних робіт №18 від 11.08.2025, складеного між директором ТОВ «Стомакс» та позивачем ОСОБА_1 , 11.08.2025 ОСОБА_3 проведено лікування карієсу 46 зуба, за що позивачем сплачено 2 655 грн, свідченням чого є надана нею копія чеку. 
ОСОБА_3 15.09.2025 та 24.09.2025 ФОП ОСОБА_7 надані стоматологічні послуги: обстеження, реставрація зуба при середньому карієсі та комплексна професійна гігієна порожнини рота, загальною вартістю 4 150 грн. Факт надання послуг та їх оплати позивачем підтверджено копіями актів наданих послуг №00074654 від 15.09.2025, №00074656 від 15.09.2025, №00075217 від 24.09.2025 та копіями чеків.
Дослідженням виписки з амбулаторної картки ортодонтичного пацієнта ОСОБА_3 встановлено, що підставою для звернення до лікаря – ортодонта ОСОБА_8 слугували скарги на функції жування, естетичний недолік. Лікарем діагнозтовано: І клас, діастема на треми на нижній щелепі, ретинований 45 зуб. Супутній діагноз дитячий церебральний параліч. Лікарем складено план лікування та у період із 11.11.2022 по 15.08.2024 проведено ортодонтичне втручання. За надання послуг із фіксації металевої брекет - системи, брекет – огляд, зняття брекет – системи та встановлення ретейнера позивач перерахувала 16 500 грн, на підтвердження чого надала датований 20.10.2025 фіскальний чек. 
На підтвердження придбання ортопедичного ліжка із матрацом позивач надала, а суд дослідив копію договору індивідуального замовлення від 22.05.2025, укладеного між ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , та видаткової накладеної №44 від 12.06.2025, згідно якої вартість ліжка, матраца та доставки становить 21 060 грн. Доказів перерахування зазначених коштів продавцю матеріали справи не містять. 
Статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Аналогічний висновок щодо застосування положень ст.185 СК України викладений в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження №61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).
Судом встановлено, що донька сторін – ОСОБА_3 має тяжкі захворювання - Дитячий церебральний параліч, нижній спастичний парапарез, лівобічна хронічна сенсоневральна глухота, у зв`язку із чим є дитиною з інвалідністю підгрупи «А» та потребує постійного лікування. 
У зв`язку із встановленим діагнозом, супутніми хворобами та рекомендаціями індивідуального плану реабілітації інваліда, ОСОБА_3 систематично проходить огляди, лікування та реабілітацію.
Витрати на таке лікування і реабілітацію охоплюються поняттям додаткові витрати в розумінні ст.185 СК України.
Доказів участі в покритті витрат на лікування доньки, що зумовлене встановленим їй діагнозом, відповідач суду не надав. 
Позивач, покликаючись на норми статті 185 СК України, просить стягнути із відповідача як раніше понесені витрати на лікування доньки, так і стягувати із нього додаткові витрати щомісячно у твердій грошовій сумі.
На підтвердження понесених позивачем витрат на лікування доньки в сумі 158 607,95 грн, ОСОБА_1 надала перераховані раніше судом копії документів та просить стягнути із батька дитини – відповідача у справі їх половину, що становить 79 303,98 грн.
Частинами 1, 2 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1, 2 ст.78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.4 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України).
Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як слідує із позовної заяви, позивач ОСОБА_1 до раніше понесених додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 включила: 1) 40 807 грн – за реабілітацію в ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» за період із 2022 по 2023 роки; 2) 13 380 грн - вартість реабілітації в ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» за 2024 рік; 3) 22 290 грн – вартість реабілітації в ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» за серпень 2025 рік; 4) 24 180 грн – вартість реабілітації в ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» за листопад 2025 року; 5) 1 274 грн – вартість УЗД судин нижніх кінцівок; 6) КТ верхньої щелепи вартістю 1250 грн; 7) СКТ головного мозку - 1475 грн, 8) електроенцефалограми – 1 450 грн; 9) придбання ліків на перший курс лікування на суму 2364,16 грн; 10) лікування зубів вартістю 6805 грн; 11) ортодонтичне лікування зубів – 16 500 грн; 12) придбання дитячого ліжка з ортопедичним матрацом – 21 000 грн; 13) придбання ліків – 496,85; 14) витрати на супровід доньки – 5335,94 грн.
На підтвердження надання ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» реабілітаційних послуг у 2022, 2023, 2025 роках на суму 87 277 грн (40 807 грн+22 290 грн+24 180 грн) та їх оплати позивач надала копії актів виконаних робіт та платіжні документи про перерахування коштів ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна».
Водночас доказів оплати позивачем лікування доньки в клініці у жовтні 2024 року ОСОБА_1 суду не надала. 
Згідно дослідженого судом рахунку МР000002714 від 17.10.2024, вартість лікувальної путівки, орофаціального масажу та мобілізуючої гімнастики становить 43 880 грн. Відповідно до Акту здачі – приймання робіт (надання послуг), ОСОБА_3 надані послуги на суму 15 380 грн.
Позивач заявила до стягнення 13 380 грн, однак доказів перерахування нею цих коштів суду не надала, у зв`язку із чим суд виснує про недоведеність додаткових витрат в цій частині та при розрахунку загальної їх сум не включає. 
Заявлені до стягнення ОСОБА_1 витрати на проведення УЗД судин нижніх кінцівок вартістю 1274 грн, КТ верхньої щелепи вартістю 1250 грн, СКТ головного мозку вартістю 1475 грн, електроенцефалограми вартістю 1450 грн та придбання ліків на суму 2364,16 грн та 496,85 грн, відносяться до додаткових, оскільки пов`язані із лікуванням наявного у ОСОБА_3 захворювання – ДЦП. На підтвердження цих витрат позивач надала докази проведення відповідних досліджень, придбання ліків та їх оплати, а тому суд включає їх до розрахунку. 
Тоді як придбання дитячого ліжка із ортопедичним матрацом вартістю 21 000 грн позивач належними та допустимими доказами не довела. Приєднані до позову копія договору на придбання товару та накладна не є свідченням перерахуванням коштів продавцю та, відповідно, понесення витрат позивачем у справі, а тому позовні вимоги в цій частині суд вважає недоведеними у спосіб визначений нормами цивільного процесуального кодексу. 
Надаючи оцінку доводам позивача і відповідача щодо витрат на лікування зубів дитини, суд зазначає таке. 
Згідно Акту виконаних робіт №18 від 11.08.2025, складеного між директором ТОВ «Стомакс» та позивачем ОСОБА_1 , 11.08.2025 ОСОБА_3 проведено лікування карієсу 46 зуба, за що позивачем сплачено 2655 грн, доказом чого є надана нею копія чеку. 
ОСОБА_3 15.09.2025 та 24.09.2025 ФОП ОСОБА_7 надав стоматологічні послуги: обстеження, реставрація зуба при середньому карієсі та комплексна професійна гігієна порожнини рота, загальною вартістю 4150 грн. Факт отримання послуг та їх оплати позивачем підтверджено копіями актів наданих послуг №00074654 від 15.09.2025, №00074656 від 15.09.2025, №00075217 від 24.09.2025 та копіями чеків.
Суд вважає доведеним факт понесення позивачем витрат на лікування зубів доньки, водночас правових підстав для стягнення половини їх вартості із відповідача суд не вбачає. Адже означені витрати позивача не є додатковими витратами в розумінні статті 185 СК України, вони не викликані як особливими обставинами, так і особливими потребами, а відносяться до загальних потреб дитини, які покриваються за рахунок аліментів і витрат того з батьків, який мешкає з дитиною, та є складовою аліментів. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що позивачем не доведено тієї обставини що відвідування лікаря стоматолога було зумовлено саме виникненням особливих обставин у дитини (зокрема, захворювання), а не відносилось до повсякденних побутових потреб дитини, зумовлених профілактичними заходами з лікування зубів. 
Щодо заявленої позивачем до стягнення половини витрат на ортодонтичне лікування доньки, суд виходить із того, що ці витрати є додатковими в розумінні статті 185 СК України. Як зазначає позивач і це підтверджено доказами, її донька має інвалідність за діагнозом ДЦП G80.8. Це системне неврологічне захворювання, яке впливає на тонус усіх м`язів, включаючи щелепно – лицьові. Ортодонтичне втручання в даному випадку має на меті не естетичну корекцію, а функціональну реабілітацію аби запобігти патологічному стиранню зубів через бруксизм (спастику), забезпечити можливість нормального пережовування їжі (профілактика захворювань ЖКТ), корекцію дихання та мовлення. 
Дослідженням виписки з амбулаторної картки ортодонтичного пацієнта ОСОБА_3 встановлено, що підставою для звернення до лікаря – ортодонта ОСОБА_8 слугували скарги на функції жування, естетичний недолік. Лікарем діагнозтовано: І клас, діастема на треми на нижній щелепі, ретинований 45 зуб. Супутній діагноз дитячий церебральний параліч. Лікарем – ортодонтом складено план лікування та у період із 11.11.2022 по 15.08.2024 проведено ортодонтичне втручання. За надання послуг із фіксації металевої брекет - системи, брекет – огляд, зняття брекет – системи та встановлення ретейнера позивач перерахувала 16 500 грн, на підтвердження чого надала датований 20.10.2025 фіскальний чек. 
Зазначені витрати суд вважає пов`язаними із захворюванням дитини, відносить їх до додаткових та у зв`язку із підтвердженням позивачем факту оплати наданих лікарем послуг, вбачає підстави для стягнення їх 50% із відповідача. Доводи ОСОБА_2 про відсутність переконливих доказів того, що процедура встановлення брекет – системи зумовлена особливими обставинами у житті дитини, суд відхиляє як безпідставні, зважаючи на вищезазначені висновки. 
При вирішенні юридичного спору в частині стягнення із відповідача половини вартості витрат позивача на супровід дитини, суд виходить із такого.
На підтвердження цих обставин ОСОБА_1 надала копії проїзних документів на потяг Київ – Трускавець 18.08.2025, що були придбані на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , та копії придбаних на їх ім`я квитків у зворотному напрямку на 30.08.2025. Вартість квитків становить 1 340 грн, що засвідчено дослідженою судом копією чеку від 08.07.2025.
Оскільки ОСОБА_3 у період із 18.08.2025 по 29.08.2025 проходила реабілітацію у ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна», що знаходиться в м. Трускавець, суд пов`язує дані витрати із хворобою дитини, відносить їх до додаткових та виснує про наявність підстав для стягнення їх половини вартості із відповідача.
Тоді як заявлені до стягнення витрати на проїзд в сумі 3 995,94 грн автобусом за напрямком Умань – Христинівка, Київ – Умань без ідентифікації прізвища та ім`я пасажира, суд не може віднести до додаткових, оскільки позивач не довела їх пов`язаність із наявною у дитини хворобою та її лікуванням. 
Таким чином, загальні витрати понесені позивачем на лікування, реабілітацію дитини, які підтверджені доказами і віднесені судом до додаткових, становлять: 40807 грн + 22 290 грн + 24 180 грн + 1274 грн + 1250 грн + 1475 грн + 1450 грн +2364,16 грн + 16 500 грн + 496,85 грн + 1340,38 грн = 113 427,39 грн
Отже, із відповідача на користь позивача стягненню підлягає сума у розмірі 56 713,70 грн (113 427,39 грн*50%), що складає половину їх вартості. 
З огляду на те, що дитина сторін страждає на тяжку хворобу, потребує постійного лікування, догляду та реабілітації, позивач, як особа з якою проживає дитина, несе додаткові матеріальні витрати та має правові підстави для стягнення їх частини із відповідача щомісячно.
Формулюючи вимогу про стягнення із відповідача додаткових витрат у розмірі 6 500 грн на місяць, позивач виходить із того, що дитина згідно індивідуального плану реабілітації потребує такої тричі на рік. Вартість одного курсу реабілітації становить 46 000 грн, тоді загальні витрати на рік 138 000 грн, а на місяць – 11 500 грн. Також щомісяця позивач витрачає близько 1 500 грн на придбання ліків і супровід дитини. У зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача суму у розмірі 6 500 грн
При визначенні щомісячного розміру додаткових витрат суд враховує наведені доводи позивача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні матері, має тяжку хворобу та потребує лікування і реабілітації; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є особою молодого віку, інших утриманців не має, працює, отримує дохід, розмір якого становить 8 400 грн щомісячно, відомості про інші доходи у Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків про джерела та суми отриманих доходів відсутні. Згідно отриманих судом із державних реєстрів даних, ОСОБА_2 не має зареєстрованого за ним на праві власності нерухомого майна чи транспортних засобів. Придбаний відповідачем 18.04.2023 за договором купівлі – продажу транспортний засіб SKODA OCTAVIA, 2006 року випуску, станом на 22.02.2026 у власності останнього не значиться. 
З огляду на викладене, суд встановив, що позивач потребує стягнення коштів як додаткових витрат на утримання дитини, а відповідач має можливість їх сплачувати. Водночас заявлений позивачем до стягнення розмір додаткових витрат - 6 500 грн з урахуванням майнового становища відповідача становитиме для останнього надмірний тягар, а тому суд вважає за необхідне стягувати із відповідача суму в розмірі 4 000 грн щомісячно.
При визначенні додаткових витрат у такому розмірі суд також виходить із того, що позивач не довела належними та допустимими доказами витрати на лікування та супровід дитини в сумі 1 500 грн щомісячно та суму на реабілітацію в розмірі 138 000 грн на рік, адже як свідчать зібрані у справі докази, донька сторін реабілітацію у попередніх роках проходила 1- 2 рази на рік, при наявній рекомендації 3 рази.
За вказаних обставин, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення із відповідача понесених за попередні періоди витрат підлягають частковому задоволенню на загальну суму 56 713,70 грн. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення. Крім того суд стягує із відповідача 4 000 грн додаткових витрат на утримання дитини, щомісячно, до досягнення нею повноліття.
Питання витрат на оплату судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про оплату додаткових витрат на дитину.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.
Визначаючи суму судового збору, що підлягає стягненню із відповідача, суд зазначає, що у даній справі заявлено дві позовних вимоги майнового характеру:
-про стягнення із відповідача понесених додаткових витрат в розмірі 79 303,98 грн;
-про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 6 500 грн, щомісячно. 
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою або фізичною особою підприємцем позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з п. 1, 4, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, адже предметом спору є додаткові витрати на дитину, беручи до уваги, що судовий збір за подачу позовної вимоги майнового характеру з ціною позову 79 303,98 грн суд задовольняє частково на суму 56 713,70 грн, з урахуванням того, що розмір задоволених судом сукупних платежів із додаткових витрат за три роки становить 144 000 грн (4000грн*36), розмір судового збору, що підлягає стягненню із відповідача складає: (56 713,70 грн + 144 000 грн)*1% = 2 007,13 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 244, 247, 258, 259, 263 - 265, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що викликані особливими обставинами, в розмірі 56 713 (пятдесят шість тисяч сімсот тринадцять) гривень 70 копійок.
Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що викликані особливими обставинами, в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень щомісячно, починаючи із 28.10.2025 до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2007 (дві тисячі сім) гривень 13 копійок.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Текст судового рішення складений та проголошений 06 березня 2026 року.

Позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , РНОКПП – НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя        Альона ШКОЛЬНА