Справа № 750/17930/25
Провадження № 2/750/1195/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Слісаря А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 34744 грн. 23 коп. та судових витрат.
В обґрунтування позову зазначено, що 13.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 3317611504-14900. Відповідно до умов договору позики: сума позики становить 4000 грн.; строк позики становить 22 дні; процентна ставка становить 1,85%, яка нараховується за кожен день користування позикою. 12.02.2021 було укладено договір № 12-02/21 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3317611504-14900. 15.02.2023 було укладено договір № 15-02/23 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КАМПСІС ЛІГАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3317611504-14900. 12.05.2023 було укладено договір №12-05/23 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КАМПСІС ЛІГАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДЕБТ ФОРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3317611504-14900.
Таким чином, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3317611504-14900.
У зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку по поверненню грошових коштів, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за загальну суму 34744 грн. 23 коп. Крім того, позивач просить стягнути витрати на правову допомогу в сумі 13000 грн. 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.
Представник відповідача через систему «Електронний суд» надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що договір позики між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та відповідачем підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і були надіслані на номер мобільного  телефону Відповідача. Однак, Позивачем не надано  будь-яких доказів того, що саме електронним цифровим підписом відповідача підписано кредитний договір, оскільки позивачем не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, ані відомості про особистий ключ, який має відповідати відкритому ключу,  зазначеному у сертифікаті. Відповідач ніколи не отримувала електронно-цифровий підпис, відповідно, ніколи їм не підписувалася.
До того  ж, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження дійсного отримання відповідачем грошових  коштів за кредитним договором. Не надано інформації з приводу відкриття рахунку для зарахування кредиту, відсутні докази користування відповідачем кредитними коштами, відсутня інформація про рух коштів (якщо такі були).
Щодо нарахування відсотків за договором позики представник відповідача, зазначає, що з договору позики вбачається, що при його укладанні сторонами узгоджений строк позики - 22 дні. Відтак, строк повернення кредиту та відсотків за ним, установлений договором – до 04 листопада 2020 року. Тому починаючи із зазначеної дати позивач не  мав права нараховувати проценти за користування позикою у розмірі відсотків, установлених договором, а також зазначає про те, що для  фактичної пролонгації договору є необхідним воля позичальника, яка б полягала  у вчиненні дій, які свідчили про його намір продовжити договір позики.
А тому, просив відмовити у задоволенні позову.
Представник позивача через систему «Електронний суд» надіслала відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін  електронний правочин  має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним  цим Законом.
Враховуючи вищенаведене, правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою  логіна собистого кабінету і пароля  особистого  кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Щодо видачі коштів представник позивача зазначає, що на виконання умов укладених договорів позикодавцем  перераховано грошові кошти на рахунок позичальника. Дана обставина підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», відповідно до якого 13.10.2020 було успішно перераховано грошові кошти у розмірі 4000,00  грн. на картку №  НОМЕР_1 , номер транзакції в системі  iPay.ua – 69154571, призначення платежу: Зарахування 4000 грн на карту НОМЕР_1 . А тому, твердження  відповідача про те, що  вона не отримувала кредитних коштів не заслуговують на увагу, адже вбачається, що відповідач, отримавши кредитні  кошти та уклавши кредитний  договір в електронній формі,  намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит.
Позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
13.10.2020 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 (далі - позичальник та/або відповідач) укладено Договір позики № 3317611504-14900 (а.с. 8-13).
Договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей Договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних (п. 9.2 Договору позики).
Пунктом 9.3. Договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.п. 9.2. цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису.
Відповідно до п. 2.1 Договору позики, за цим договором товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахований на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому цим договором.
Згідно п. 2.2 Договору позики, кредит надається в загальній сумі (сума кредиту) 4000 грн.
Строк користування кредитними коштами складає: 22 діб та починається з 13 жовтня 2020 року та закінчується 04 листопада 2020 року (включно) (п. 2.3. Договору).
За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору) (п. 2.5. Договору позики).
Розмір фіксованої процентної ставки, встановлений цим Договором, не може бути збільшений без письмової згоди позичальника (п. 2.6 Договору).
Плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання Кредитних коштів з Рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства (п. 2.7. Договору позики).
Відповідно до п. 3.2. Договору кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений позичальником при подачі заяви про надання кредиту та зазначений у розділі 10 (реквізити сторін) цього Договору.
Позичальник зобов`язується здійснити повернення суми кредиту та нараховані, у відповідності до цього Договору, проценти за користування кредитом одноразовим платежем в розмірі 5628 грн - 04 листопада 2020 року шляхом зарахування власних грошових коштів на рахунок товариства не пізніше 04 листопада 2020 року (п. 3.9. Договору).
Відповідно до п. 4.2.7. Договору, товариство має право відступити, у будь-який спосіб (цесія, факторинг) права вимоги за цим Договором будь-якій третій особі, без додаткового повідомлення про це позичальника.
Згідно з п. 9.4. Договору позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом з розрахунку 702 % річних.
Сторони домовились, що після закінчення строку дії цього Договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі передбаченому п.п. 9.4. цього Договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника (п. 9.7. Договору).
Договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 13 жовтня 2020 року за допомогою одноразового ідентифікатора S4WTRGY7.
Згідно з Графіком розрахунків, що є Додатком № 1 до Договору позики № 3317611504-14900 від 13 жовтня 2020 року, дата повернення кредиту встановлена 04 листопада 2020, сума кредиту 4000 грн, сукупна вартість кредиту 5628 грн.
Згідно Паспорту споживчого кредиту продукту «Проста позика» від 13 жовтня 2020 року ОСОБА_1 ознайомилася про істотні умови кредиту, суму/ліміт кредиту, строк кредиту, орієнтовну реальну річну процентну ставку, тощо. Паспорт підписаний відповідачем 13 жовтня 2020 року за допомогою одноразового ідентифікатора S4WTRGY7.
13 жовтня 2020 року о 13:02:21 було успішно перераховано кошти в сумі 4000 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 69154571, що підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 12 вересня 2025 року (а.с 19).
З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «ФК ІНКАСО ФІНАНС» встановлено, що станом на 12 лютого 2021 року заборгованість ОСОБА_1 становила 5021 грн, з яких: 4000 грн – тіло кредиту, 1021 грн – відсотки (21-22).
12 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір № 12-02/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с. 26-29).
Згідно з п. 2.1 укладеного Договору № 12-02/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги кредитора до боржників, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 12-02/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12 лютого 2021 року, який є Додатком № 1 до Договору № 12-02/21 від ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 5021 грн, з яких: 4000 грн – тіло кредиту, 1021 грн – відсотки (а.с. 35-37).
15 лютого 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ» було укладено Договір № 15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с. 38-40).
Згідно з п. 2.1 укладеного Договору № 15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатку № 1 та № 3 до цього Договору.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 15 лютого 2023 року, який є Додатком № 1 до Договору № 15-02/23 від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 36376,83 грн, з яких: 4000 грн – тіло кредиту, 32376,83 грн – відсотки.
12 травня 2023 року між ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» було укладено Договір № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с. 48-49).
Згідно з п. 2.1 укладеного Договору № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатку № 1 та № 3 до цього Договору.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12 травня 2023 року, який є Додатком № 1 до Договору № 12-05/23 від ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ» до ТОВ «ДЕБТ ФОРС» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 36376,83 грн, з яких: 4000 грн – тіло кредиту, 32376,83 грн – відсотки.
За інформацією АТ КБ «ПриватБанк», наданою на запит суду, на ім`я  ОСОБА_1  (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , на яку 13 жовтня 2020 року здійснено переказ коштів на суму 4000 грн. 
Таким чином, зарахування кредитних коштів в сумі 4000 грн. на картковий рахунок відповідача підтверджується належними доказами.
Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із статтею 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших.
Таким чином, вказаний вище договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах.
Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідач отримав грошові кошти в сумі, вказаній у договорі, однак свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати процентів в обумовлений строк за умовами договору належним чином не виконав, у зв`язку з чим за розрахунком, наданим позивачем, утворилася заборгованість.
Так, згідно з розрахунком заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» за договором позики № 3317611504-14900, заборгованість відповідача за вказаним договором становить 5021 грн., до якої входить: 4000 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 1021 грн. – заборгованість за процентами (а.с. 21-22). Також, вказаним розрахунком підтверджується сплата відповідачем в рахунок погашення заборгованості – 2980 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за договором позики № 3317611504-14900 від 13.10.2020 сума заборгованості 36376 грн. 83 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням – 4000 грн., заборгованість за нарахованими процентами – 26052 грн. 83 коп., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги – 6324 грн. (а.с. 23). Також, вказаним розрахунком підтверджується сплата відповідачем в рахунок погашення заборгованості – 3353 грн. 17 коп.
Так, згідно з розрахунком заборгованості ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КАМПСІС ЛІГАЛ» за договором позики № 3317611504-14900, заборгованість відповідача за вказаним договором становить 36376 грн. 83 коп., до якої входить: 4000 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 32376 грн. 83 коп. – заборгованість за процентами (а.с. 25). 
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ДЕБТ ФОРС» за договором позики № 3317611504-14900 від 13.10.2020 сума заборгованості 34744 грн. 23 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням – 4000 грн., заборгованість за нарахованими процентами – 30744 грн. 23 коп. (а.с. 24). Також, вказаним розрахунком підтверджується сплата відповідачем в рахунок погашення заборгованості – 1632 грн. 60 коп.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до правового висновку, який міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18), після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. 
Судом встановлено, що відповідно до умов договору позики № 3317611504-14900 від 13.10.2020 відповідачу було надано позику строком на 22 дні зі сплатою відсотків за кожен день у розмірі 1,85%. 
З договору позики вбачається, що датою видачі кредиту є 13.10.2020, строк кредитування 22 дні, сума кредиту – 4000 грн. (а.с. 8-12).
Суд вважає за необхідне застосувати вказаний правовий висновок Верховного Суду і до правовідносин, що склались по договору позики № 3317611504-14900. 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог за договором позики № 3317611504-14900 від 13.10.2020, оскільки сума заборгованості, яка підлягала б стягненню у разі задоволення позову відповідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) становила б – 5628 грн., однак відповідачем вже сплачено в рахунок погашення заборгованості – 7965 грн. 77 коп.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат. 
Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.
Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідачу правничу допомогу надавало Адвокатське об`єднання «Кушнеренко і партнери» в особі Кушнеренка Є.Ю. на підставі договору № 08 про надання правової допомоги від 12.01.2026, копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 499 від 11.06.2010, копії ордеру серії СВ № 1156840 від 20.01.2026.
Згідно акту виконаних робіт від 19.01.2026 вартість наданих Адвокатським об`єднанням «Кушнеренко і партнери» послуг Дмітрієвій Ю.О. складає 6000 грн.
Нормами частини другої статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Враховуючи викладене, проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом відповідачу послуг, час, витрачений на їх надання, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи складність справи, що така розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, наявність сталої судової практики в такій категорії справ, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу в даній справі в сумі 3000 грн.
Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 289, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на користь  ОСОБА_1 3000 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя           А.В. Слісар