ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/1235/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПСВ Підшипник» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПСВ Підшипник» (далі – ТзОВ «ПСВ Підшипник») звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Волинська митниця винесла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000251/2 від 11.09.2025, №UA205140/2025/000290/2 від 11.11.2025 за результатами митного оформлення товару, ввезеного згідно з контрактом від 25.11.2024 № 2/2024/UA.
Позивач вказане рішення вважає протиправними з огляду на те, що на підтвердження обґрунтованості заявленої у митних деклараціях (далі – МД) №25UA2050140056295U1 та №25UA2050140070349U4 митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з деклараціями декларант надав митному органу документи, які посвідчували підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, та які підтверджували складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяли ідентифікувати оцінюваний товар та містили об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000251/2 від 11.09.2025, №UA205140/2025/000290/2 від 11.11.2025.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.77).
В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.80-91) представник відповідача 
Герасимчук А.С. позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних рішень.
Вказує, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що митна вартість товару за МД №25UA2050140056295U1 від 11.09.2025 та МД №25UA2050140070349U4 від 11.11.2025 не може бути визнана у зв`язку з тим, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та вони містять розбіжності, які є визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених відомостей про митну вартість, та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності.
Зазначає, що при проведенні консультацій декларанту пропонувалося, у разі наявності цінової інформації для застосування методів визначення митної вартості на підставі положень 529-63 МК України, повідомити про це митному органу для розгляду питання про можливість її використання при оцінці імпортованого товару, однак така інформація надана не була.
Зауважує, що статтею 64 МК України чітко передбачено можливість застосування резервного методу визначення митної вартості товару на підставі раніше визнаних чи визначених вартостей, тобто митних декларацій, відомості про які наявні в митниці.
Таким чином звернула увагу, що рішення про коригування митної вартості товарів 11.09.2025 №UA205140/2025/000251/2, від 11.11.2025 №UA205140/2025/000290/2 є такими, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, положень Митного кодексу та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, а тому є законним та обґрунтованим. 
Інших заяв по суті справи від учасників справи до суду не надходило.
Ухвалою суду від 20.02.2025 відмовлено в задоволенні клопотання Волинської митниці про розгляд справи в судовому засіданні (а.с.196).
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.
Суд встановив такі обставини.
ТзОВ «ПСВ Підшипник» через уповноваженого декларанта на митний пост Волинської митниці подано МД №25UA2050140056295U1 на 7 товарних позицій, зокрема: «6. Запасні частини для легкових автомобілів з чорних металів-ланцюги роликові; ланцюги та їх частини з чорних металів , арт. V10B1-1350м; ланцюги та їх частини з чорних металів, арт. ZPV10B1-3150шт; ланцюги та їх частини з чорних металів, арт. ZV10B1-2895шт; торгівельна марка: CX POLAND; виробник: CX POLAND Sp. z o.o., CN.». Ціна товару згідно з графою 42 МД №25UA2050140056295U1 – 32 825,43 дол. США.
До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 02.09.2025 №QB/1/09/2025/ЕХР; рахунок-фактуру (інвойс) від 02.09.2025 №QB/12/08/2025/ЕХР; рахунок-фактуру (інвойс) від 29.08.2025 №QB/13/08/2025/EXP; міжнародну автотранспортну накладну від 08.09.2025 №0009; декларація про походження товару від 02.09.2025 №QB/l/09/2025/EXP: декларація про походження товару від 29.08.2025 №QB/12/08/2025/ЕХР; декларація про походження товару від 29.08.2025 №QB/13/08/2025/EXP; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контакту) про транспортно-експедиційні послуги від 05.09.2025 №71.1; специфікація виробника товару від 02.09.2025 №QB/l/09/2025/EXP; специфікація виробника товару від 29.08.2025 №QB/12/08/2025/ЕХР; специфікація виробника товару від 29.08.2025 №QB/13/08/2025/EXP; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 25.11.2024 №2/2024/UA: доповнення до внутрішнього договору від 24.04.2025 №3; договір про надання послуг митного брокера від 02.02.2023 №279; договір (контракт) про перевезення від 05.09.2025 №05092025-1; копія митної декларації країни відправлення від 02.09.2025 №25PL361010005HU0B9; копія митної декларації країни відправлення від 02.09.2025 №25PL361010005HUEB5.
Митницею декларанту запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи відповідно до положень статей 53, 54 Митного кодексу України (далі – МК України): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) пакувальний лист; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) транспортні (перевізні) документи; 7) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
При цьому, направлення зазначеної вимоги щодо подання додаткових документів відповідач мотивував тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності:
- згідно рахунка-фактури від 05.09.2025 №71.1 витрати на транспортування по маршруту Хелм (Польща) – м/п Краківець становлять 28500 грн. Відстань даного маршруту орієнтовно 175 км; що в перерахунку транспортні витрати становлять 162,9 грн/км (28500/175). Згідно вищезазначеного документа вартість транспортування по маршруту п/п Краківець – Липини становить 39500,00 грн, відстань даного маршруту орієнтовно 218 км, що становить 181,2 грн/км (39500/218). Вказане свідчить про можливе заниження транспортних витрат до кордону України, що впливає на числове значення даної складової митної вартості товару; 
- згідно рахунка-фактури від 05.09.2025 №71.1 надавачем транспортних послуг зазначено ФОП ОСОБА_1 , що суперечить штампу та підпису перевізника, зазначеному в графі 23 автотранспортної накладної від 08.09.2025 №0009 – YACHOTECH SP.Z.O.O.O. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно надавачів транспортних послуг; 
- одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (пункт 6 частини другої статті 53 Митного кодексу України). Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі – Наказ №599) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Однак до митного оформлення не подано договори (контракти) про перевезення, акти здачі-прийняття, банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг тощо; 
- в копіях митної декларації країни відправлення від 02.09.2025 №25PL361010005HU0B9 та №25PL361010005HUEB5 відправником товару зазначено CX POLAND Sp. z o.o., що суперечить відправнику товару, вказаному в автотранспортній накладній від 08.09.2025 №0009 - LLT Sp. z o.o.
Декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару на вимогу митниці надано прайс-лист від 01.08.2025 №Б/Н та договір від 05.09.2025 № 0509-1.
Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000251/2 від 11.09.2025.
З графи 33 вказаного рішення вбачається, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Декларанту надіслано вимогу відповідно до частини другої, третьої статті 53 МК України про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно із статтею 57 МК України. Митну вартість визначено за резервним методом згідно із статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС, а саме товар 6 на рівні 2,387 дол. США/кг за ЕМД від 18.07.2025 №UA205140/2025/045364.
Переліку запитуваних митницею документів не надано, листом від 11.09.2025 №11/09 позивачем повідомлено про відсутність інших додаткових документів.
Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення 
№UA205140/2025/002347, відповідно до якої відмовлено у митному оформленні товарів.
В подальшому, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №25UA205140056486U0 від 11.09.2025.
Окрім цього, ТзОВ «ПСВ Підшипник» через уповноваженого декларанта на митний пост Волинської митниці подано МД №25UA2050140070349U4 на 11 товарних позицій, зокрема: «Запасні частини для легкових автомобілів з чорних металів-ланцюги роликові: ланцюги та їх частини з чорних металів, арт. V10B1-380м; ланцюги та їх частини з чорних металів, арт. ZPV10B1-1000шт; ланцюги та їх частини з чорних металів, арт. ZV10B1-500шт; ланцюги та їх частини з чорних металів, арт. V08B1-50м; ланцюги та їх частини з чорних металів, арт. V10B1-1970м; ланцюги та їх частини з чорних металів, арт. V12B1-25м; ланцюги та їх частини з чорних металів, арт. V16B2-5м; ланцюги та їх частини з чорних металів, арт. 4 ZV20B1-10шт; торгівельна марка: CX POLAND; Виробник: CX POLAND Sp. z o.o., CN..». Ціна товару згідно з графою 42 МД №25UA2050140070349U4 – 32 825,43 дол. США.
До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 31.10.2025 №QB/8/10/2025/EXP; рахунок-фактуру (інвойс) від 31.10.2025 №QB/9/10/2025/EXP; міжнародну автотранспортну накладну від 10.11.2025 №0801; декларація про походження товару від 31.10.2025 №QB/8/10/2025/EXP; декларація про походження товару від 31.10.2025 №QB/9/10/2025/EXP; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контакту) про транспортно- експедиційні послуги від 08.11.2025 №436; специфікація виробника товару від 31.10.2025 №QB/8/10/2025/EXP; специфікація виробника товару від 31.10.2025 №QB/9/10/2025/EXP; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 21.10.2025 №б/н; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 25.11.2024 №2/2024/UA; доповнення до внутрішнього договору від 24.04.2025 №3; договір про надання послуг митного брокера від 02.02.2023 №279; договір (контракт) про перевезення від 07.11.2025 №07112025-1; копія митної декларації країни відправлення від 03.11.2025 №25PL361010Q06VIJB1; копія митної декларації країни відправлення від 03.11.2025 №25PL361010006VIMB8.
Митницею декларанту запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи відповідно до положень статей 53, 54 Митного кодексу України (далі – МК України): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) пакувальний лист; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) транспортні (перевізні) документи; 7) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
При цьому, направлення зазначеної вимоги щодо подання додаткових документів відповідач мотивував тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності:
- відповідно пунктів 3.2, 3.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 25.11.2024 №2/2024/UA оплата здійснюється Покупцем за кожну партію товару протягом 45 днів від дати отримання товару Покупцем на склад або по попередній оплаті. Попередня оплата здійснюється згідно Проформи –інвойсу. Проформа інвойс, банківський платіжний документ не надані до митного оформлення;
- декларантом для підтвердження витрат на транспортування оцінюваних товарів надано рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 08.11.2025 №436, заявку від 07.11.2025 № 07112025-1. Продавцем товарів відповідно до контракту від 25.11.2025 № 2/2024/UA є компанія CX POLAND Sp.z.o.o. (Польща), тоді як відправником в графі 2 митної декларації та автотранспортній накладній CMR від 10.11.2025 №0801 зазначено - LLT Sp. z o.o. Згідно умов поставки FCA,- вибір місця постачання впливає на зобов`язання із завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється не у приміщенні продавця, відповідальність за відвантаження несе покупець. В наданому документі від 08.11.2025 №436 про вартість перевезення оцінюваних товарів, відсутня інформація щодо вартості їх навантаження, та, відповідно, не вказані дані витрати в графі 21 декларації митної вартості (ДМВ). Зазначене може свідчити про те, що до митної вартості не включено всі її невід`ємні складові.
Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/00090/2 від 11.11.2025.
З графи 33 вказаного рішення вбачається, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Декларанту надіслано вимогу відповідно до частини другої, третьої статті 53 МК України про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно із статтею 57 МК України. Митну вартість визначено за резервним методом згідно із статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС, а саме товар №11 на рівні 2,35 дол.США/кг за ЕМД№UA100320/2025/035293 від 17.09.2025.
Крім того, Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205140/2025/002764, відповідно до якої відмовлено у митному оформленні товарів.
В подальшому, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №25UA205140070596U4 від 11.11.2025.
21.01.2026 року на адресу Волинської митниці надійшов лист ТОВ «ПСВ Підшипник» від 13.01.2026 року (вх. митниці №1506/14/7.3-2-15 від 21.01.2026) про надання додаткових документів в порядку передбаченому ч.8 ст.55 МК України по митній декларації 
№25UA205140070349U4 від 11.11.2025. 
На вказаний лист Волинською митницею направлено відповідь від 26.01.2026 №7.3-2/15-02/14/1143, згідно якої митницею опрацьовано подані декларантом додаткові документи та зважаючи на вказане повідомлено позивача про відсутність підстав для скасування прийнятого раніше рішення про коригування митної вартості товару №UA205140/2025/000290/2 від 11.11.2025.
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Як передбачено частинами другою – третьою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частинами першою – третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів – за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.
Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 – 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 27.06.2020 у справі №540/2605/18, від 25.11.2020 у справі №1.380.2019.001657, від 15.04.2021 у справі №804/14964/15, від 02.05.2024 у справі №520/22458/23) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації. Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.
Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі № 300/784/24.
На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів, з огляду на таке.
Судом встановлено, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару по МД №25UA2050140056295U1, зокрема: рахунок-фактуру (інвойс) від 02.09.2025 №QB/1/09/2025/ЕХР; рахунок-фактуру (інвойс) від 02.09.2025 №QB/12/08/2025/ЕХР; рахунок-фактуру (інвойс) від 29.08.2025 №QB/13/08/2025/EXP; міжнародну автотранспортну накладну від 08.09.2025 №0009; декларація про походження товару від 02.09.2025 №QB/l/09/2025/EXP: декларація про походження товару від 29.08.2025 №QB/12/08/2025/ЕХР; декларація про походження товару від 29.08.2025 №QB/13/08/2025/EXP; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контакту) про транспортно-експедиційні послуги від 05.09.2025 №71.1; специфікація виробника товару від 02.09.2025 №QB/l/09/2025/EXP; специфікація виробника товару від 29.08.2025 №QB/12/08/2025/ЕХР; специфікація виробника товару від 29.08.2025 №QB/13/08/2025/EXP; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 25.11.2024 №2/2024/UA: доповнення до внутрішнього договору від 24.04.2025 №3; договір про надання послуг митного брокера від 02.02.2023 №279; договір (контракт) про перевезення від 05.09.2025 №05092025-1; копія митної декларації країни відправлення від 02.09.2025 №25PL361010005HU0B9; копія митної декларації країни відправлення від 02.09.2025 №25PL361010005HUEB5, прайс-лист від 01.08.2025 №Б/Н та договір від 05.09.2025 №0509-1.
По МД №25UA2050140070349U4 такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 31.10.2025 №QB/8/10/2025/EXP; рахунок-фактуру (інвойс) від 31.10.2025 №QB/9/10/2025/EXP; міжнародну автотранспортну накладну від 10.11.2025 №0801; декларація про походження товару від 31.10.2025 №QB/8/10/2025/EXP; декларація про походження товару від 31.10.2025 №QB/9/10/2025/EXP; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контакту) про транспортно- експедиційні послуги від 08.11.2025 №436; специфікація виробника товару від 31.10.2025 №QB/8/10/2025/EXP; специфікація виробника товару від 31.10.2025 №QB/9/10/2025/EXP; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 21.10.2025 №б/н; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 25.11.2024 №2/2024/UA; доповнення до внутрішнього договору від 24.04.2025 №3; договір про надання послуг митного брокера від 02.02.2023 №279; договір (контракт) про перевезення від 07.11.2025 №07112025-1; копія митної декларації країни відправлення від 03.11.2025 №25PL361010Q06VIJB1; копія митної декларації країни відправлення від 03.11.2025 №25PL361010006VIMB8.
У суду відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
В оскаржуваних рішеннях відсутнє обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що вказані розбіжності, про які зазначено в рішеннях про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість спірного товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.
Стосовно розбіжностей, які відповідач зазначив в оскаржуваному рішенні від 11.09.2025 №UA205140/2025/000251/2, суд зазначає, що визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав також витрати на перевезення товару в загальній сумі 28 500,00 грн. Ці витрати підтверджуються договором про надання транспортно-експедиційних послуг (організації автомобільних перевезень вантажів) від 01.06.2024 №01/06/2024-2, договором-заявкою від 05.09.2025 №05092025-1, рахунком-фактурою про надання транспортно-експедиційних послуг від 05.09.2025 №71.1, актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.09.2025 №71.1 та платіжною інструкцією від 07.10.2025 №3508.
Згідно з рахунком-фактурою про надання транспортно-експедиційних послуг від 05.09.2025 №71.1, що був наданий митному органу, транспортно-експедиційні витрати з перевезення вантажу для ТОВ «ПСВ Підшипник» за маршрутом м. Хелм (Польща) - 
с. Липини Луцький район (Україна) через м/п Краківець складають 68 000,00 гривень, в тому числі: м. Хелм (Польща) - митний перехід «Краківець» (кордон України) 28 500,00 гривень; митний перехід «Краківець» (кордон України) - с. Липини Луцький район (Україна) 39 500.00 гривень. Перевезення виконує автомобіль: MAN НОМЕР_1 /AC8413XF. Вказана інформація щодо маршруту перевезення, транспортного засобу та вартості такого перевезення містить підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.09.2025 №71.1, а оплата послуг - платіжною інструкцією від 07.10.2025 №3508.
Також судом досліджено, що між ТОВ «ПСВ Підшипник» (Клієнт) та ФОП 
ОСОБА_1 (Експедитор) укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг (організації автомобільних перевезень вантажів) від 01.06.2024 №01/06/2024-2, за умовами якого експедитор приймає на себе обов`язки за плату і за рахунок клієнта організувати виконання послуг, пов`язаних з перевезенням та обробленням вантажів в міжнародному та/або регіональному сполученні. Експедитор, на виконання даного Договору, зобов`язаний від свого імені і за рахунок клієнта укласти договір перевезення з перевізником та з іншими учасниками транспортного процесу. Отже, як вбачається з вищезазначеного предметом цього договору є саме надання позивачу транспортно-експедиційних послуг. Відповідно ФОП ОСОБА_1 є експедитором, а не перевізником, і не маючи власних транспортних засобів залучає для виконання своїх зобов`язань перед ТОВ «ПСВ Підшипник» третіх осіб, у цьому випадку YACHOTECH SP.X.O.O.
Отже, зазначення в автотранспортній накладній від 08.09.2025 №0009 перевізником підприємства, яке не є стороною договору транспортної експедиції, не вважається порушенням договірних зобов`язань чи митного законодавства та відповідно не може бути підставою для не визнання митної вартості товару та її коригування.
Та обставина, що згідно рахунку-фактури від 05.09.2025 №71.1 надавачем транспортних послуг зазначено ФОП ОСОБА_1 , а в графі 23 автотранспортної накладної від 08.09.2025 №0009 - YACHOTECH SP.X.O.O жодним чином не впливає на визначення митної
вартості товару.
В обґрунтування заявлених транспортних витрат декларантом до митного контролю було подано договір-заявку на перевезення вантажу від 05.09.2025 №05092025-1, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 05.09.2025 №71.1. автотранспортну накладну від 08.09.2025 №0009, що відображено у картці відмови в митному оформленні №UA205140/2025/002347.
Судом враховано, що декларантом надано весь пакет товаросупровідних документів, які містять інформацію та підтверджують транспортні витрати, відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».
Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №71.1 був підписаний між сторонами після завершення надання послуг перевезення 10.09.2025, а оплачений 07.10.2025, тобто, після здійснення митного оформлення товару.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 в аналогічній ситуації зазначає, що якщо законом не визначено докази (докази) виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічний правовий висновок викладений також у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 у справі №810/2784/18, який підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.
Митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 МК України. Однак, умови, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів, відсутні. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.
Експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість.
Відповідно до розділу 4 контракту поставка здійснюється у відповідності з «Інкотермс 2010» на умовах FCA Chclm або DAP Chelm. Умови поставки по кожній партії товару зазначається в Інвойсі на кожну партію товару.
В рахунках-фактурах (інвойсах) від 29.08.2025 №QB/12/08/2025/EXP, №QB/13/08/2025/ЕХР та від 02.09.2025 №QB/l/09/2025/EXP та вантажно-транспортній накладній (CMR) від 08.09.2025 №0009 адреси поставки товару - місто Хелм, Польща.
Щодо відправника товару, то слід зазначити, що LLT Sp. Z о.о. - це логістичний склад, який надає послуги зі зберігання вантажу на складах у м. Хелмі, прийом вантажу на складі, завантаження - вивантаження продукції, а також ряд інших послуг, що стосуються складування і а зберігання товарів, а також по доставці вантажів з нашого складу замовникам або кінцевому споживачеві.
Стосовно розбіжностей, які відповідач зазначив в оскаржуваному рішенні від 11.11.2025 №UA205140/2025/000290/2, суд зазначає, що між Позивачем, як Покупцем, та компанією СХ POLAND Spolka z Ograniehona Odpowiedzialnoscia (Продавець) було укладено Контракт №2/2024/UA від 25.11.2024 року (далі Контракт), відповідно до якого, предметом даного Контракту є постачання товарів (підшипників, складових частин підшипників та деталей кріплення, сальників, ременів).
Відповідно до п. 3.2. Контракту №2/2024/UA від 25.11.2024 (з врахуванням доповнення №1 від 24.03.2025) оплата здійснюється Покупцем за кожну партію товару протягом 60 днів від дати інвойса або по попередній оплаті. Попередня оплата здійснюється згідно Проформи-інвойсу (п. 3.3. Контракту).
Як вбачається з рахунку-фактури (інвойсу) від 31.10,2025 №QB/8/l 0/2025/ЕХР та рахунку-фактури (інвойсу) від 31.10.2025 №QB/9/10/2025/EXP, компанія СХ POLAND Spolka z Ograniehona Odpowiedzialnoscia продала TOB «ПСВ Підшипник» товар, згідно з Контрактом №2/2024/UA від 25.11.2024, на загальну суму 22 336,97 USD (Доларів США), на умовах оплати: до 30.12.2025.
При цьому фактична оплата була здійснена, відповідно до інвойсів, 30.12.2025, що також відповідає умовам Контракту, а саме - протягом 60 днів від дати інвойса, що підтверджується платіжною інструкцією №23 від 30.12.2025.
Як вбачається з рахунку-фактури (інвойсу) від 31.10.2025 №QB/8/l 0/2025/ЕХР та рахунку-фактури (інвойсу) від 31.10.2025 №QB/9/10/2025/EXP, загальна сума поставки відповідає сумі платіжної інструкції №23 від 30.12.2025 та становить 22 336,97 USD (Доларів США).
Отже, вказаними документами підтверджується, що вартість оцінюваного товару становить 22 336,97 USD (Доларів США), яка в повному обсязі сплачена Позивачем на умовах, що передбачені в Контракті №2/2024/UA від 25.11.2024 року та визначені в рахунку-фактурі iнвойсі) від 31.10.2025 №QB/8/10/2025/EXP та рахунку-фактурі (інвойсі) від 31.10.2025 №QB/9/l0/2025/ЕХР - до 30.12.2025 року.
На момент здійснення митного оформлення товару для підтвердження його ціни Відповідачу було подано рахунок-фактуру (інвойс) від 31.10.2025 №QB/8/l 0/2025/ЕХР та рахунок-фактуру (інвойс) від 31.10.2025 №QB/9/l0/2025/ЕХР. Так як Контрактом №2/2024/UA від 25.11.2024 передбачено відтермінування оплати, банківських платіжних документів декларантом надано не було.
Слід зазначити, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс), згідно з частиною 2 статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару.
Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунки-фактури (інвойси).
Крім того, платіжна інструкція №23 від 30.12.2025 була надана митному органу разом із заявою про надання додаткових документів в порядку частини 8 статті 55 МК України.
Також судом встановлено, що визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної додав також витрати па перевезення товару в загальній сумі 23 750,00 грн. Ці витрати підтверджуються договором про надання транспортно-експедиційних послуг (організації автомобільних перевезень вантажів) від 25.08.2024 №25/08/2024, договором-заявкою від 07.11.2025 №07112025-1, рахунком-фактурою про надання транспортно-експедиційних послуг від 08.11,2025 №436. актом надання послуг від 11.11.2025 №436 та платіжною інструкцією від 08.12.2025 №3696.
Згідно з рахунком-фактурою про надання транспортно-експедиційних послуг від 07.11.2025 №436, що був наданий митному органу, транспортно-експедиційні витрати з перевезення вантажу для ТОВ «ПСВ Підшипник» за маршрутом м.Хелм (Польща) - с. Липини Луцький район (Україна) через п/п Ягодин складають 47 500,00 гривень, в тому числі: м.Хелм (Польща) - прикордонний перехід «Ягодин» (кордон України) 23 750,00 гривень; прикордонний перехід «Ягодин» (кордон України) - с. Липини Луцький район (Україна) 23 750,00 гривень. Перевезення виконує автомобіль: MAN НОМЕР_2 .
Вказана інформація щодо маршруту перевезення, транспортного засобу та вартості такого перевезення підтверджується актом надання послуг від 11.11.2025 №436, а оплата послуг - платіжною інструкцією від 08.12.2025 №3696.
Відповідно до п.2.1 Контракту №2/2024/UA від 25.11.2024 ціни на Товар, що постачається за цим Контрактом, встановлюються в Доларах (USD) та приймаються на умовах FCA Chelm або DAP Chelm, включаючи експортне пакування, маркування та відвантаження. За правилами Інкотермс-2010 поставка на умовах FCA або Франко-перевізник (... назва місця) означає, що продавець передасть товар, що пройшов митне очищення для експорту, вказаному покупцем перевізнику в зазначеному місці. Відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно. Поставка товару здійснювалася на умовах FCA-Chelm, як це зазначено в рахунку-фактурі (інвойсі) від 31.10.2025 №QB/8/10/2025/EXP та рахунку-фактури (інвойсі) від 31.10.2025 №QB/9/l 0/2025/ЕХР.
Згідно матеріалів справи, декларант поніс витрати з перевезення товару від місця передачі товару перевізнику з міста Хелм (Польща) до кордону України, що відповідає умовам поставки FCA та підтверджується договором про надання транспортно-експедиційних послуг (організації автомобільних перевезень вантажів) від 25.08.2024 №25/08/2024, договором-заявкою від 07.11.2025 №07112025-1, рахунком-фактурою про надання транспортно-експедиційних послуг від 08.11.2025 №436 та актом надання послуг від 11.11.2025 №436.
Отже, із наведено вбачається, що вартість завантаження товару входить у ціну товару, а його розвантаження у вартість перевезення.
Також суд звертає увагу на те, що прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований безпосередньо конкретному покупцю. Оскільки чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа, згідно загальноприйнятої світової практики прайс-лист мас містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна Інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.
Відповідно до приписів МК прайс-лист не є документом, що підтверджує числові значення митної вартості товарів.
Згідно частини 8 статті 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються 13.01.2026 позивачем, з врахуванням частини 8 статті 55 МК України, митному органу були направлені додаткові документи, які підтверджували вартість товару, а саме: доповнення №1 від 24.03.2025 до контракту №2/2024/UA від 25.11.2024; платіжна інструкція від 30.12.2025 №23: акт надання послуг від 11.11.2025 №436; платіжна інструкція від 08.12.2025 №3696 з проханням прийняти рішення про визнання заявленої митної вартості та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000290/2 від 11.11.2025.
Так, відповідно до частини п`ятої статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних Із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Поданими при митному оформленні документами не підтверджується, що позивач поніс (чи повинен понести) витрати, що можуть бути включені до митної вартості імпортованого товару.
Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.05.2019 року у справі №818/6493/13-а - однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вилив на митну вартість оцінюваного товару І чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, та суд бере до уваги пояснення позивача про те, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.
Приписами пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Митним органом не враховано, що у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів, не зазначено чи за такими ж товаро-супровідними документами поставлявся ідентичний товар, тощо. Тобто не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалося на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі 
№300/784/24.
Суд вважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки у них, крім номера та дати МД, на підставі яких здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено. Митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у митних деклараціях було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Митним органом не було надано доказів, які б підтвердили митну вартість товару, визначену відповідачем за резервним методом. Відтак, оскільки суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару з огляду на те, що позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару, а оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, тому з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вказаного рішення належить задовольнити.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений платіжною інструкцією від 29.01.2025 №3872 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 3328,00 грн.
При вирішенні питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує такі положення КАС України та правові висновки Верховного Суду.
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.2021, від 08.02.2022 у справах №640/3098/20 та №160/6762/21 відповідно, від 18.08.2022 у справі № 540/2307/21.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.
У постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15 міститься правова позиція щодо застосування частини третьої статті 134 КАС України, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 (справа № 815/1479/18), від 15.07.2020 (справа № 640/10548/19), від 21.01.2021 (справа № 280/2635/20), від 03.08.2022 (справа № 280/4264/21).
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 у справі 
№ 520/6658/21).
Як видно із наявних у справі письмових доказів, а саме договору про надання правничої допомоги від 01.01.2025 №01/01/25-1, акту приймання-передачі наданих послуг від 29.01.2026 №29/01/26, платіжної інструкції від 29.01.2065 №3873, ТзОВ «ПСВ Підшипник» оплатило 7000,00 грн за правову допомогу, надану адвокатом Гарбар Ю.Р., відповідно до ордеру серії АС № 1135310.
Відповідно до пункту 4.2 договору про надання правничої допомоги від 01.01.2025 
№01/01/25-1 за правничу допомогу клієнт оплачує винагороду в розмірі, вказаному в актах приймання-передачі наданих послуг. З акту приймання-передачі наданих послуг від 01.01.2026 №29/01/2с убачається, що вартість послуги – написання, підготовку та оформлення позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000251/2 від 11 вересня 2025 року, №UA205140/2025/000290/2 від 11 листопада 2025 року становить 7000,00 грн.
Суд, враховуючи зазначені обставини, складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з урахуванням усталеної практики Верховного Суду у цій категорії справ; предметом оскарження є два рішення про коригування митної вартості товарів) та значення справи для сторін, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, зважаючи на заперечення відповідача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу (а. с. 78 зворот – 79 зворот), дійшов висновку про те, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
З урахуванням наведеного, на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в загальному розмірі 6028,00 грн (з них: судовий збір в сумі 3028,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн).
Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПСВ Підшипник» (45601, Волинська область, Луцький район, село Липини, вулиця Окружна, 2-Ж, ідентифікаційний код юридичної особи 41421878) до Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000251/2 від 11 вересня 2025 року, №UA205140/2025/000290/2 від 11 листопада 2025 року.
Стягнути з Волинської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПСВ Підшипник» судові витрати у загальному розмірі 6328,00 грн (шість тисяч триста двадцять вісім грн 00 коп.). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк