П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 717/2844/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Кудиба З.І. 
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В. 
08 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сапальової Т.В. 
суддів: Шидловського В.Б.  Капустинського М.М. 
за участю:
секретаря судового засідання: Пращерук М. О., 
представника позивача: Боднарюка В.І. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 05 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до Кельменецького районного суду Чернівецької області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення № 2501 від 06 серпня 2025 року, відповідно до змісту якої позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.
Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 05 лютого 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 2501 від 06 серпня 2025 року залишено без задоволення.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників учасників справи, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено наступні обставини.
ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 не виконав вимогу п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3621-IX від 21.03.2024 року щодо самостійного звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника для отримання направлення на військово-лікарську комісію та проходження повторного медичного огляду у встановлений законом строк – до 05.06.2025 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, у тому числі невиконання встановлених законом обов`язків, пов`язаних із проходженням ВЛК, тягне за собою адміністративну відповідальність у вигляді штрафу.
Позивач посилається на відсутність належного повідомлення про необхідність проходження ВЛК, однак суд першої інстанції вважає необгрунтованими доводи позову та зазначає, що відсутність належного повідомлення не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку пройти військово-лікарську комісію у встановлений законодавством строк. Відповідач не зобов`язаний здійснювати персональне інформування кожного військовозобов`язаного про зміни законодавства. Закони України оприлюднюються у офіційних джерелах та вважаються доведеними до відома всіх громадян (ст. 57 Конституції України).
Отже, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вимог позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.
Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч.3 ст.210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
04.05.2024 р. набрав чинності Закон України від 21.03.2024 р. №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим документом з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-IX було встановлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто до 04.02.2025) підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №4235-ІХ від 12.02.2025 р. (далі за текстом Закон №4235-ІХ) були внесені зміни до Закону №3621-IX та п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військоволікарську комісію для проходження медичного огляду». Закон №4235-ІХ набрав чинності 15.02.2025.
Аналіз п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-IX (Закону №4235-IXвід 12.02.2025 р.) дозволяє дійти висновку, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, тобто до 04.05.2024 р., зобов`язані були до 05.06.2025 р. пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Отже, законодавцем визначено два альтернативних шляхи виконання громадянином зазначеного обов`язку: 1) самостійне звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду; 2) самостійне звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Згідно із статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також установлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
За приписами ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
У контексті зазначеного, колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на відповідача у справі покладено обов`язок в обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення №2501 від 26 липня 2025 року (а.с.45) 26 липня 2025 року о 08 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_4 працівниками поліції доставлений громадянин ОСОБА_2 , який є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 , що даний громадянин згідно з рішенням військово-лікарської комісії був визнаний обмежено придатним до військової служби, однак не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби у визначенні законодавством терміни, чим порушив п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-IX.
В постанові за справою про адміністративне правопорушення №2501 від 06 серпня 2025 року (а.с.16) зазначено, що ОСОБА_3 як військовозобов`язаний, який був визнаний обмежено придатними до військової служби до набрання чинності Законом України від 21.03.2024 №3621-IX (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), та перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_6 , з дня набрання чинності Законом України від 12.02.2025 №4235-ІX був зобов`язаний до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги Закону України від 21.03.2024 №3621-IX, Закону України від 21.03.2024 №3621-IX, пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов?язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану" від 28 червня 2023 року №3161-IX; із змінами, внесеними Законом України від 6 вересня 2023 року №3379-IX, 4.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.1,2 ст.17 Закону України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення №2501 від 26 липня 2025 року (а.с.45) та зміст оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення №2501 від 06 серпня 2025 року (а.с.16) колегія суддів встановила, що, всупереч нормам ст. ст.251, 256, 280, 283 КУпАП відповідачем не зазначено, на підставі яких документів він встановив, що ОСОБА_1 є особою, яка була визнана обмежено придатною до військової служби.
Посилання на докази, якими обгрунтовуються та підтверджуються дані обставини, протокол №2501 від 26 липня 2025 року (а.с.45) та постанова №2501 від 06 серпня 2025 року (а.с.16) не містять.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2026 року зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_7 протягом трьох днів з моменту отримання ухвали надати витребувані судом докази, а саме:
-належної якості (в тому числі, читабельні) копію алфавітної книги, з якої встановлюється, що ОСОБА_1 визнається непридатним до військової служби у мирний час та придатним до строкової служби у військовий час;
-належним чином завірену копію військового квитка ОСОБА_1 .
На виконання вимог ухвали 30 березня 2026 року від відповідача надійшов лист з долученим витягом з наказу Міністра оборони СССР №260 на 2 арк. та копія алфавітної книги на 1 арк.
Водночас, в протоколі, як джерелі доказу вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, відсутнє посилання на відповідні документи, що є порушенням процедури розгляду справи з урахуванням вимог КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Повноваження адміністративних судів у справах про накладення адміністративного стягнення обмежуються переглядом в порядку статті 286 КАС України постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.
З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова відповідача прийнята не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, допущені порушення при її прийнятті є суттєвими та мають своїм наслідком її скасування.
З урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими.
В своїх позовних вимогах позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову №2501 від 06 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, закрити провадження у справі за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи, що положеннями ст.286 КАСУ не передбачено закриття провадження у справі за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено порушення відповідачем процедури розгляду справи, у зв`язку з чим, відповідно до п.2 ст.286 КАСУ слід надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Суд першої інстанції наведені обставини не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про задоволення позову частково. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 05 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення № 2501 від 06 серпня 2025 року, прийняту т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , якою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.
Справу про адміністративне правопорушення надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_1 на новий розгляд.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 
Повний текст складено 10 квітня 2026 року.
Головуючий	 		Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Шидловський В.Б.    Капустинський М.М.