Справа № 758/13716/25
3/758/1140/26
Категорія 156

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Денисов О.  О. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2025 року о 23 годині 55 хвилин, у м. Києві, по проспекту Свободи, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом електросамокатом марки «Jet», моделі «41004» в стані алкогольного сп`яніння. 
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки за допомогою пристрою Drager 6820 у встановленому законодавством порядку. Проба позитивна - 1,32 проміле, чим порушив п. 2.9.а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. В судовому засіданні захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Александров Д.О. просив закрити провадження в справі.
В клопотанні зазначив, що ключові процесуальні елементи процедури огляду на стан сп?яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Порядком №1103, у цій справі не дотримані. Поліцейський не оголосив результат огляду у чіткій, зрозумілій формі, не зафіксував словесно конкретний показник, не поцікавився, чи згоден водій з цим результатом, і не запропонував йому скористатися правом на медичний огляд у закладі охорони здоров?я після повідомлення водія про незгоду з результатом. Навпаки, у момент, коли водій прямо поставив питання про можливість не погодитися з результатом, поліцейський фактично відмовився роз?яснювати йому реальний зміст цього права, зводячи ситуацію до того, що протокол у будь-якому разі буде складено. За таких обставин підпис водія під актом огляду не може розцінюватися як добровільне та усвідомлене підтвердження згоди з результатом огляду. Це підпис, отриманий після того, як особу позбавили належних роз?яснень щодо права не погодитися з результатом і щодо наслідків реалізації цього права.
Тобто відсутня та процесуальна передумова, за якої результат огляду на місці може бути використаний як самостійна підстава для висновку про стан сп?яніння без медичного огляду в закладі охорони здоров?я.
За змістом статті 266 КУпАП огляд, проведений із порушенням установлених вимог, є недійсним.
Невиконання поліцейським обов?язку належно зафіксувати позицію водія щодо згоди/незгоди та належним чином відреагувати на його сумніви (шляхом направлення до закладу охорони здоров?я) є істотним порушенням процедури. Внаслідок цього акт огляду на стан сп?яніння, чек спеціального технічного засобу та відповідні записи у протоколі не можуть визнаватися належними та допустимими доказами.
Окремо слід врахувати, що органом поліції взагалі не досліджено питання правового статусу засобу, яким керував водій. У матеріалах справи немає жодного документа чи відомостей про технічні характеристики «скутера / самоката», що не дозволяє суду дійти беззаперечного висновку, що йдеться саме про транспортний засіб у значенні, яке має значення для застосування статті 130 КУпАП. За відсутності таких даних об?єктивна сторона складу правопорушення (керування транспортним засобом) належим чином не доведена.
У справі відсутні належні та допустимі докази стану алкогольного сп?яніння водія, отримані з дотриманням вимог статті 266 КУпАП та Порядку №1103, оскільки процедура огляду істотно порушена.
Позиція водія щодо згоди чи незгоди з результатом огляду належним чином не з`ясована, його право на медичний огляд у закладі охорони здоров?я фактично не забезпечено. Результати огляду на місці не можуть використовуватися як доказ у справі. Додатково органом поліції не доведено, що засіб, яким керував водій, є транспортним засобом у значенні, релевантному для статті 130 КУПАП. За таких умов відсутні належні, допустимі й достатні докази події і складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку про наступне.
Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Водночас ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з частинами 2, 3 та 6 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При цьому, особа реалізувала своє право володіти та керувати транспортним засобом, а значить погодилася виконувати додатково покладені на неї обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України.
Пунктом 1.10. ПДР України передбачено, що транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Однак, при цьому, норма ст. 130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.
Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Отже, електроскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме:
- легкий персональний електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;
- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
Такі зміни були також викладені і в Законі України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Підпунктом б) частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.03.2023 року у справі № 127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
З огляду на вищевикладене, електросамокат, яким ОСОБА_1 керував як учасник дорожнього руху - водій, офіційно визнається транспортним засобом, за керуванням в стані алкогольного сп`яніння яким, настає адміністративна відповідальність, передбачена ст. 130 КУпАП.
Таким чином, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом, порушив вимоги п. 2.9а ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Винність ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення, установлено дослідженими доказами в справі, зокрема:
- протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР1 № 417999 від 10 серпня 2025 року, в якому зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;
- результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Drager Alcotest 6820» від 09.08.2025 року, відповідно до якого під час проведення огляду 09.08.2025 року о 23 годині 58 хвилин, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, встановленого результатом тестування у 1,32‰ проміле, що підписаний ОСОБА_1 власноручно, яким підтверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який засвідчено підписом поліцейського взводу 1 роти 4 полку 1 з (ОПБ) УПП у місті Києві сержантом поліції Клименко Л.С., яким підтверджується факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, в графі «з результатами згоден» міститься прізвище, ініціали ОСОБА_1 та його підпис, що підтверджує згоду з результатами огляду та відсутність зауважень;
- відеозаписом з нагрудної бодікамери працівників патрульної поліції з якого вбачається, що працівниками поліції зупинено ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом електросамокатом марки «Jet», моделі «41004». На запитання працівника поліції: «Чи вживав він алкогольні напої?», останній на 44 хв. 04 сек. повідомив: «Так». Вказав, що не знав, що на електросамокаті не можна їздити в стані алкогольного сп`яніння, крім цього вказав, що в цей день пив пиво. Працівник поліції зазначив, що якби ОСОБА_1 «не виляв по дорозі», його б ніхто не зупинив. На 45 хв. 13 сек. працівник поліції запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу, на що останній погодився. Так, на 14 хв. 14 сек. пройшов огляд. В свою чергу працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що норму алкоголю в організмі перевищено в сім разів. На запитання ОСОБА_1 щодо наслідків керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння вказав, що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення. На 01 год 22 хв. 07 сек. працівник поліції зазначає, щоб ОСОБА_1 поставив свій підпис якщо він погоджується з результатом, на що ОСОБА_1 зазначає: «Чи можу я з цим не згодитися і просто відмовитися від цього?», на що працівник поліції зазначив: «Протокол би в будь-якому випадку склався, тільки пункт правил інший».
Доводи захисника про те, що поліцейський не оголосив результат огляду у чіткій, зрозумілій формі, не зафіксував словесно конкретний показник, спростовуються відеозаписом долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що на 14 хв. 14 сек. після того як ОСОБА_1 пройшов огляд, працівник поліції повідомляє, що норму алкоголю в організмі перевищено в сім разів. Суд вважає, що відповідне формулювання є зрозумілим для особи, з урахуванням обставин у яких їй повідомлено відповідні відомості.
Щодо доводів захисника про те, що особу позбавили належних роз?яснень щодо права не погодитися з результатом і щодо наслідків реалізації цього права, суд зазначає, що не роз`яснення права не погодитися із результатом приладу «Драгер» не може бути підставою для визнання незаконним протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у поліцейських відсутній обов`язок роз`яснювати таке право особі, яка проходить огляд на стан сп`яніння. Разом із цим на ОСОБА_1 як водія, тобто особу зі спеціальним статусом, поширюються вимоги ПДР України, зокрема вимоги підпункту «а» пункту 2.9., відповідно до яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 417999 підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень або заперечень щодо викладених у ньому обставин події, правопорушень чи протиправних дій працівників поліції. Зокрема, розділ «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» не містить жодних відомостей щодо незгоди із зазначеними в протоколі відомостями, що свідчить про відсутність у нього на момент складання протоколу будь-яких заперечень або бажання висловити іншу позицію щодо факту події, правомірності дій працівників поліції. У контексті загального аналізу матеріалів справи цей факт додатково підтверджує, що ОСОБА_1 усвідомлював зміст правопорушення, яке йому інкримінувалося, не ставив під сумнів дії поліцейських та не скористався своїм правом на надання пояснень або висловлення заперечень.
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Беручи до уваги положення ст. 33 КУпАП, необхідним і достатнім убачається накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які повинні бути стягнуті із ОСОБА_1 .
Ураховуючи викладене, керуючись ст. 23, 33, ч.1 ст. 130, 283, 284, 287, 294, 303, 307, 308 КУпАП та ст. 3, 4 Закону України «Про виконавче провадження»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення. 

Суддя О. О. Денисов