Єдиний унікальний номер: 379/267/26 
Провадження № 1-кп/379/31/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року	м.Тараща	

Таращанський районний суд Київської області в складі
головуючого судді -    ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання -   ОСОБА_2 ,
прокурора -      ОСОБА_3 ,
обвинуваченого -     ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 кримінальне провадження №12026111290000045 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2026, за обвинуваченням
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ківшовата Таращанського району Київської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вдівця, з повною загальною середньою освітою, пенсіонера, працюючого водієм ТОВ «Ківшовата Агро», на утриманні неповнолітніх дітей не маючий, не депутата, не адвоката, раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,
У С Т А Н О В И В:
1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Поліцейський взводу 2 роти 1 батальйону 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ОСОБА_5 та поліцейський взводу 2 роти 1 батальйону 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ОСОБА_6 , які згідно з п. 2 примітки до ст. 368 КК України є службовими особами, посади яких, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державну службу» відносяться до посад категорії "В", на службовому автомобілі марки «Ranult Daster», державний номерний знак НОМЕР_1 , в період часу з 19.00 год. 05.02.2026 по 07.00 год. 06.02.2026 відповідно до графіку чергування працівників взводу 2 роти 1 батальйону 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області, здійснювали патрулювання у с. Ківшовата Білоцерківського району Київської області.
У ході патрулювання о 01 годині 31 хвилин 06.02.2026 за порушення п.п. 2.1 "а", 9.2 «б» Правил дорожнього руху України, які виразились у неподанні сигналу світлового покажчика повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом, що є порушенням ч. 2 ст. 122 КУпАП, вказаними працівниками поліції зупинено транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по вул. Свободи у с. Ківшовата Білоцерківського району Київської області.
Під час спілкуванням із ОСОБА_4 працівниками поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у нього було виявлено ознаки сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_4 на підставі п. 2.5 Правил дорожнього руху України було запропоновано в установленому порядку пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на що останній відмовився від проходження даного виду обстеження, що є порушенням ч. 1 ст. 130 КУПАП. 
В момент, коли поліцейські на підставі ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» повідомили про складання матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, до службового автомобіля підійшов ОСОБА_4 . 
Перебуваючи поруч із службовим автомобілем на автодорозі по вул. Свободи в с. Ківшовата Білоцерківського району Київської області, з метою не притягнення до адміністративної відповідальності. ОСОБА_7 висловив пропозицію до поліцейського ОСОБА_5 про надання йому неправомірної вигоди в розмірі 300 (триста) доларів США за не притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим ОСОБА_4 був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 369 КК України.
Не зупинившись на вчиненому, ОСОБА_4 під час складання адміністративних документів на підставі ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 2 п. 5 розділу 1 та розділу 9 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, які згідно зі ст. 222 КУпАП уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, маючи умисел на пропозицію вказаним працівникам поліції запропонував їм неправомірну вигоду за не складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, не звертаючи уваги на зроблене йому попередження про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції про надання неправомірної вигоди службовій особі, діючи умисно, упродовж діалогу з працівниками поліції при складанні вказаних адміністративних матеріалів неодноразово пропонував надати відразу поліцейському взводу 2 роти 1 батальйону 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ОСОБА_5 грошові кошти, про що був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 369 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в обсязі пред`явленого йому обвинувачення за ч. 1 ст. 369 КК України визнав повністю та дав показання про те, що 05 лютого 2026 року в вечірній час він вживав пиво. Знайомий попросив його підвезти, і він на своєму автомобілі поїхав по вулиці Свободи в с. Ківшовата де його зупинили працівники поліції близько 23 години. У нього виявили ознаки алкогольного сп`яніння і запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився та пройшов огляд. Під час огляду було виявлено, що він перебуває в стані сп`яніння. На нього було складено адміністративний матеріал за керування автомобілем в стані сп`яніння. Через деякий його знову зупинили працівники поліції та знову виявили ознаки сп`яніння, але він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння. Замість цього він підійшов до працівників поліції та запропонував надати їм 200-300 доларів США, за те, щоб вони не притягували його до адміністративної відповідальності. Його попередили, що за це передбачена кримінальна відповідальність, але він після цього знову став пропонувати кошти працівникам поліції, після чого на нього стали оформляти матеріали кримінального провадження за пропозицію незаконної винагороди. Пояснив, що він розумів, що вчиняє протизаконно, зараз він усвідомив свою помилку, вину визнав повністю та щиро розкаявся. Обставини вчинення ним злочину правильно вказані в обвинувальному акті, він їх не оспорює, в тому числі визнає, що на момент вчинення інкримінованих дій перебував в стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено проведеним на місці оглядом на стан сп`яніння. За керування автомобілем в стані сп`яніння він був притягнутий до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України беззаперечно визнав; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин. 
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України,  суд вважав за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечували всі учасники судового провадження, крім того, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що правильно розуміє зміст цих обставин, така позиція є добровільною, він розуміє, що буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Пунктом 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» визначено, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.
Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) «Девеер проти Бельгії» (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
Відтак, за погодженням з усіма учасниками судового провадження, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд вважає, що надані обвинуваченим показання є логічними, послідовними, узгоджуються з викладеними в обвинувальному акті фактичними обставинами, встановленими під час досудового розслідування та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості, та висновує, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена, а дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.369 КК України.

3. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Кримінальний кодекс України, частина 1 стаття 369: пропозиція чи обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

5. Мотиви призначення покарання.
Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнаючи себе винуватим у скоєному злочині, каявся, просив його суворо не карати та призначити йому штраф у меншому розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Водночас каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.
За п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно ст. 65 КК України враховує межі, установлені санкцією ч. 1 ст. 369 КК України, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до скоєного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Суд, зокрема, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; за формою вини умисним; ставлення обвинуваченого до скоєного, що полягає у повному визнанні винуватості; особу винного, який раніше не судимий, має повну загальну середню освіту, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, є працюючим пенсіонером, вдівцем, не має утриманців. Судом враховується наявність двох пом`якшуючих і однієї обтяжуючої покарання обвинуваченого обставин.
Згідно із досудовою доповіддю про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеною Білоцерківським районним сектором №3 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 23.03.2026, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній; рівень ризику його небезпеки для суспільства – середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.
Санкцією частини 1 статті 369 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавлення волі на той самий строк. За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, а саме у виді штрафу.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відсутні.
Підстав для застосування до обвинуваченого положень статей 69 чи 69-1 КК України суд не вбачає.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Судом установлено, що заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися і підстави для їх застосування відсутні, кримінальним правопорушенням шкода не завдана, цивільний позов у ході досудового розслідування не заявлявся, витрати на залучення експерта відсутні, речові докази відсутні. 

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 50, 63, 65-67, ч. 1 ст. 369 КК України, ст.ст. 318, 322, 349, 368, 371, ч.2, 3 ст. 373, 374, 376, 392-395, КПК України, суд

УХВАЛ И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.
Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 не застосовувати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з обмеженнями, передбаченими ч. 2 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Таращанський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію повного тексту вироку негайно після проголошення його резолютивної частини в порядку ч. 15 ст. 615 КПК України вручити обвинуваченому, прокурору та іншим учасникам судового провадження.
Вирок проголошено 25.03.2026 негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Головуючий суддя       
Таращанського районного суду 
Київської області         ОСОБА_1