К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року місто Київ

справа № 752/9260/25
апеляційне провадження № 22-ц/824/2419/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сапонова Олександра Вікторовича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Данілової Т.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амадео право» про стягнення грошових коштів, матеріальних збитків і моральної шкоди, завданої внаслідок невиконання умов договору про надання юридичних послуг, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Амадео право» про стягнення грошових коштів, матеріальних збитків і моральної шкоди за невиконання умов Договору про надання юридичних послуг №0312202406 від 03 грудня 2024 року, в якому просив стягнути з відповідача сплачені за Договором про надання юридичних послуг №0312202406 від 03 грудня 2024 року грошові кошти в сумі 13 500 грн., понесені збитки у вигляді майнової шкоди в сумі 12 000 грн., завдану моральну шкоду в сумі 20 000 грн.
Вимоги позову мотивовано тим, що позивач 03 грудня 2024 року уклав з ТОВ «Амадео право» договір про надання юридичних послуг №0312202406, відповідно до п. 1.2 якого позивач доручає, а відповідач зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги, зокрема підготовка необхідних документів, а саме запит до ПФУ, заява до ПФУ, позов до суду. Позивач звернувся до відповідача з питання здійснення Пенсійним фондом України перерахунку його пенсії. На виконання умов договору 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 через ПАТ АБ «Укргазбанк» сплатив на розрахунковий рахунок ТОВ «Амадео право» 13 000 грн., а також в той же день сплатив 500 грн. Проте, відповідач фактично не надав жодних юридичних послуг ОСОБА_1 , оскільки не звернувся в інтересах і від імені позивача з відповідними заявами ні до Пенсійного фонду України, ні до суду.
28 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з претензією №01-28/0.2025 про порушення договору, проте вказана претензія не була розглянута відповідачем, позивач не отримав на неї жодної відповіді/реакції.
Вказував, що невиконання умов договору з боку ТОВ «Амадео право» змусило ОСОБА_1 понести додаткові витрати, оскільки він вимушений був звернутися за професійною правничою допомогою до фахівців в галузі права ТОВ «Правова допомога 24/7» та оплатив юридичні послуги в сумі 12 000 грн., що підтверджується договором №03032511 від 03 грудня 2025 року.
Крім того, невиконання умов договору з боку відповідача, з урахуванням поважного віку позивача і, зважаючи на важливість для нього вирішення питання перерахунку його пенсії з боку органу Пенсійного фонду України, призвело до затягування процесу зобов`язання вчинити вказані дії Пенсійного фонду України з боку суду. Вказане призвело до реальних душевних страждань позивача, погіршення його самопочуття і стану здоров`я, що, на думку позивача, є підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди.
Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, позивач просить стягнути з ТОВ «Амадео право» грошові кошти, матеріальних збитків і моральної шкоди за невиконання умов Договору про надання юридичних послуг №0312202406 від 03 грудня 2024 року.
Рішенням Голосіївського районного суду від 21 серпня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Амадео право» про стягнення грошових коштів, матеріальних збитків і моральної шкоди, завданої внаслідок невиконання умов договору про надання юридичних послуг - залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Сапонов О.В., звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, адже у дійсності відповідач не звернувся в інтересах і від імені позивача з відповідними заявами до Пенсійного фонду України та/або суду, а лише ознайомив позивача з проектами зазначених документів, тобто, відповідач фактично не надав жодних юридичних послуг ОСОБА_2 .
Як стверджує, позивач, прибувши 15 січня 2025 року до офісу ТОВ «Амадео право», ОСОБА_1. було ознайомлено з виготовленими проектами «усіх документів, які вказані в п. 1.2 договору №0312202406 про надання юридичних послуг від 03.12.2023 року», проте надалі жодний документ відповідачем за призначенням направлено в інтересах позивача не було.
Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, виготовлення позовної заяви мало передувати першочергово направлення до Пенсійного фонду України звернення щодо позасудового здійснення Пенсійним фондом України перерахунку пенсії позивачу, і лише після відмови Пенсійного фонду України у задоволенні прохання про перерахунок розміру пенсії, у позивача мало з`явитись процесуальне право на звернення з адміністративним позовом до суду, яке в свою чергу станом на 15.01.2025 року порушеним ще не було, а отже, як вважає апелянт, були відсутні будь-які підстави не лиш для подання, а й для виготовлення ТОВ «Амадео право» позовної заяви.
Зазначає, що підписання позивачем акта прийому - передачі наданих послуг від 15 січня 2025 року не засвідчує особисту згоду ОСОБА_1 з повним та належним виконанням відповідачем договірних зобов`язань за договором № 0312202406.
Крім того, вказує, що не будучи особисто фахівцем у галузі права, позивач був фактично введений в оману працівником ТОВ «Амадео право», яким позивачу було надано на підпис примірник акта приймання - передачі наданих послуг, при цьому ОСОБА_1 , не було роз`яснено фактичних наслідків підписання акта, як документа, що засвідчує припинення договірних зобов`язань ТОВ «Амадео право» перед позивачем.
Вказує, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, позивач просить стягнути з ТОВ «Амадео право» 13500 грн., сплачених за договором про надання юридичних послуг № 0312202406 від 03 грудня 2024 року, 12000 грн. збитків та 20000 грн. моральної шкоди.
Також, зазначає, що при наданні правової оцінки умовам договору суд першої інстанції безпідставно застосував норми ЗУ «Про безоплатну правову допомогу», ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та «Правим адвокатської етики», при тому, що ТОВ «Амадео право» за своєю організаційно-правовою формою не є ні адвокатським об`єднанням, ні адвокатським бюро.
13 жовтня 2025 року до Київського апеляційного суду від ТОВ «Амадео право» надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому останній просив рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.
Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 03 грудня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Амадео право» було укладено договір №0312202406 про надання юридичних послуг.
Відповідно до п. 1.2 договору №0312202406 про надання юридичних послуг від 03 грудня 2024 року виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику наступні юридичні послуги: підготовка необхідних документів, а саме: запит до ПФУ, заява до ПФУ, позов до суду.
На виконання умов договору 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 через ПАТ АБ «Укргазбанк» сплатив на розрахунковий рахунок ТОВ «Амадео право» 13 000 грн., а також в той же день сплатив 500 грн.
15 січня 2025 року акт приймання-передачі за договором №0312202406 про надання юридичних послуг від 03 грудня 2024 року на суму 13 500 грн. було підписано власноруч замовником.
Звертаючись у суд з даним позовом, ОСОБА_1 зазначає, що відповідач фактично не надав жодних юридичних послуг ОСОБА_1 , оскільки не звернувся в інтересах і від імені позивача з відповідними заявами до Пенсійного фонду України та/або суду.
28 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з претензією №01-28/0.2025 про порушення договору, проте вказана претензія не була розглянута відповідачем, позивач не отримав на неї жодної відповіді/реакції.
Невиконання умов договору з боку ТОВ «Амадео прав» змусило ОСОБА_1 понести додаткові витрати, оскільки він вимушений був звернутися за професійною правничою допомогою до фахівців в галузі права ТОВ «Правова допомога 24/7» та оплатив юридичні послуги в сумі 12 000 грн., що підтверджується договором №03032511 від 03 березня 2025 року.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями глави 63 ЦК України. Встановивши, що відповідач підготував передбачені договором процесуальні документи та передав їх позивачу, про що свідчить підписаний обома сторонами Акт приймання-передачі від 15 січня 2025 року, де позивач зазначив, що претензій щодо наданих послуг немає, суд дійшов висновку про належне виконання відповідачем своїх зобов`язань. Оскільки суд не встановив неналежного виконання відповідачем умов договору, а позивач не надав доказів погодження інших конкретних послуг, ніж ті, що зафіксовані в договорі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення сплачених коштів та відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судом встановлено, що 03 грудня 2025 між ТОВ «Амадео Право» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання юридичних послуг № 0312202406.
Згідно п. п. 1.1., 1.2. п. 1 Договору виконавець зобов`язується за дорученням замовника надати юридичні послуги, зазначені у п. 1.2. цього договору, для чого зобов`язується вчинити юридичні та інші пов`язані з ними дії в обсязі, обумовленому у цьому договорі. Замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику наступні юридичні послуги: підготовка процесуальних документів, а саме: запит до ПФУ; заява до ПФУ; позов до суду.
Сторони обумовили, що виконавець зобов`язаний підготувати проекти документів, зазначених у п. 1.2. Договору протягом 10 днів з моменту надання замовником необхідних відомостей та документів (п. п. 2.1.3 п. 2 Договору).
Послуги вважаються наданими з моменту підписання сторонами акта про надання юридичних послуг (п. п.3.1. п. 3 Договору).
Умовами п. п. 4.1. п. 4 Договору сторони встановили, що вартість послуг, вказаних у п. 1.2. цього договору, становить 13 500,00 грн.
Відповідно до п. 5.2. Договору виконавець не гарантує розгляд справи (звернення) державними, судовими та іншими органами свідомо на користь замовника, оскільки це не входить до компетенції виконавця.
Згідно з квитанцією від 03 грудня 2025 року позивачем сплачено ТОВ «Амадео Право» 13 000,00 грн.
Згідно з квитанцією прибуткового касового ордера и№ 6 від 03 грудня 2024 року позивачем сплачено ТОВ «Амадео Право» ще 500 грн.
Отже спірні правовідносини виникли між сторонами у зв`язку з виконанням договору про надання послуг.
Загальні положення про договори з надання послуг регулюються главою 63 ЦК України, положення якої можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язань (частина 2 статті 901 ЦК України).
Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
За змістом статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що становить зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності можна говорити про неналежне виконання, а отже, порушення зобов`язання.
Отже, під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання. Натомість невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які становлять зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (виконання зобов`язання з певними недоліками, дефектами). У разі неналежного виконання боржник виконує обов`язок, але з порушенням певних умов, які становлять зміст договору або визначені законом.
Правові наслідки порушення зобов`язання визначено у статті 611 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
У статті 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Водночас потерпіла особа має довести наявність та розмір збитків.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина друга статті 22 ЦК України).
Судом встановлено, що предметом укладеного між сторонами Договору про надання юридичних послуг № 0312202406 від 03 грудня 2024 ркоу є підготовка процесуальних документів, а саме: запиту та заяви до Пенсійного фонду України та позовної заяви до суду.
15 січня 2025 року ТОВ «Амадео Право» та ОСОБА_1 складено та підписано Акт приймання-передачі наданих юридичних послуг за Договором № 0312202406 від 03 грудня 2024 року, а саме відповідач передав, а позивач прийняв наступне: запит до ПФУ; заява до ПФУ; позовна заява. Загальна вартість послуг становить 13 500,00 грн. Послуги надані замовнику у повному обсязі, замовник претензій щодо наданих послуг немає. Умови договору № 0312202406 від 03 грудня 2024 року виконано повністю та фактично. Вказаний Акт містить підписи виконавця та замовника.
Отже, встановивши надання замовнику юридичних послуг з підготовки запитів та процесуальних документів, що були предметом договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про належне виконання ТОВ «Амадео Право» своїх зобов`язань, що обумовлені сторонами Договору про надання юридичних послуг.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Посилання позивача на те, що надані відповідачем документи не були направленні ні до Пенсійного фонду України, ні в подальшому до суду не свідчить про неналежне виконання відповідачем умов договору, оскільки в письмовому Договорі не міститься деталізованого опису правової позиції чи стратегії, яку мав застосувати виконавець. Предметом договору була саме підготовка документів (запиту, заяви, позову), і ці документи були фізично створені та передані замовнику.
Ключовим доказом належного виконання є підписаний обома сторонами Акт приймання-передачі від 15 січня 2025 року, де позивач своїм підписом підтвердив отримання конкретних документів і відсутність претензій до їх якості та обсягу. Факт підписання такого Акту за відсутності доказів його недійсності (визнання судом недійсним) чи підписання під фізичним або психологічним примусом (доказів чого суду не надано), свідчить про прийняття послуги як належної в момент її передачі. Суб`єктивна переоцінка якості послуг позивачем після їх прийняття та підписання акту не є підставою для визнання послуг ненаданими.
Доводи апелянта про те, що позивач звернувся до ТОВ «Амадео право» з Претензією №01-28/03.2025 про порушення умов Договору, не приймаються апеляційним судом, оскільки відсутні належні докази направлення даної претензії на адресу відповідача.
Укладаючи договір, сторони обумовили у п. 5.2. розділу 5 Договору, що виконавець не гарантує розгляд справи державними, судовими та іншими органами свідомо на користь замовника. Таким чином, досягнення конкретного результату (перерахунку пенсії саме за бажаним для позивача сценарієм) не було гарантовано договором, а відтак відсутність бажаного результату не є свідченням невиконання договору.
Таким чином, оскільки не встановлено неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором про надання юридичних послуг, внаслідок чого ОСОБА_1 був позбавлений того, на що розраховував під час укладення договору з відповідачем, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 13 500 грн. та 12 000 грн. майнової шкоди, а також, як наслідок, про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки така вимога є похідною від основної.
Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне вирішення справи по суті спору, а стосуються переоцінки доказів, яким районним судом надана правильна і належна оцінка тому колегія суддів їх відхилила.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сапонова Олександра Вікторовича - залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: 

Судді: