Справа №672/137/26 
Провадження №2/672/255/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 квітня 2026 року м.Городок 
Городоцький районний суд Хмельницької області у складі:
головуючої - судді Пономаренко Л.Е.,
за участю секретаря судового засідання Моцної М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городку Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про визнання права власності на спадкове майно,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове домоволодіння після смерті його батьків, яке розташоване по АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_3 , після її смерті син померлої ОСОБА_4 , вступив у фактичне управління спадковим майном, проте юридично не оформив своїх прав на домоволодіння, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 - дружина ОСОБА_4 та мати позивача. Позивач, будучи спадкоємцем після смерті батьків за законом, не може оформити право власності на зазначене домоволодіння, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нього.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представником позивача попередньо подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.
У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_3 з нею проживали та були зареєстровані син ОСОБА_4 , невістка ОСОБА_5 та онук ОСОБА_1 , що стверджується архівним витягом з погосподарської книги.
Син померлої ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги вступив у фактичне управління спадковим майном матері, що стверджується довідкою виданою старостинським округом сіл Велика Яромирка, Мала Яромирка, Завадинці Городоцької міської ради Хмельницького району Хмельницької області, проте спадщину в нотаріальному порядку не оформив.
При вирішені питання щодо правомірності набуття майна в порядку спадкування суд зазначає, що до застосування підлягають норми цивільного законодавства, що діяли на момент відкриття та прийняття спадщини, а саме - Цивільний Кодекс Української РСР в редакції 1963 року.
В силу ч.1 ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є: в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належать також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Згідно ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, то він визнається таким, що прийняв спадщину.
Згідно архівного витягу з погосподарських книг по Великояромирській сільській раді Городоцького району Хмельницької області щодо членів домоволодіння, які були зареєстровані за місцем проживання АДРЕСА_1 за період 1991-1995 роки значиться запис : ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_5 - невістка, ОСОБА_2 - онук, ОСОБА_1 - онук; за період 1996-2000 роки ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_4 -син, ОСОБА_5 -невістка, ОСОБА_1 -онук; за період 2001-2005 роки ОСОБА_4 -голова двору, ОСОБА_5 -дружина, ОСОБА_1 -син; за період 2006-2010 роки ОСОБА_4 -голова двору помер а/з №5 від 22.01.2007, ОСОБА_5 -дружина, ОСОБА_1 -син, ОСОБА_6 -онука, ОСОБА_7 -невістка, ОСОБА_8 -онука; за період 2011-2015 роки ОСОБА_5 -голова двору, ОСОБА_1 -син, ОСОБА_6 -онука вибула, ОСОБА_7 -невістка вибула, ОСОБА_8 -онука вибула.
З матеріалів витребуваної спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 встановлено, що спадщину прийняв в 2017 році ОСОБА_2 , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку як онук померлої. Суд приходить до висновку про помилковість визначення нотаріусом спадкоємцем за законом онука померлої ОСОБА_2 , так як відповідно до ч.2 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родичу.
Враховуючи, що на момент смерті ОСОБА_3 був живий її син ОСОБА_4 , якій відноситься до спадкоємців за законом першої черги, фактично прийняв спадщину, проживаючі зі спадкодавцем і фактично вступивши в управління майном, інших спадкоємців за законом більш дальнього ступеня споріднення не могло бути.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Спадщину після його смерті прийняли ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , спадкоємці першої черги за законом, які на день його смерті проживали з ним та були зареєстровані, що стверджується архівним витягом згідно погосподарської книги по Великояромирській сільській раді Городоцького району Хмельницької області, однак за нотаріальним оформленням своїх спадкових прав до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк не звертались.
З матеріалів витребуваної спадкової справи після смерті ОСОБА_4 встановлено, що заяву про фактичне прийняття спадщини за законом подано ОСОБА_1 у 2026 році.
У видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_4 , що належало ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_4 , який спадщину фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав - відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 . З матеріалів витребуваної спадкової справи вбачається, що спадщину після її смерті прийняв син, спадкоємець за законом ОСОБА_1 .
Згідно виписки з погосподарських книг за 2016-2023 роки за адресою АДРЕСА_1 членами господарства зазначено ОСОБА_5 -голова двору та ОСОБА_1 -син.
Згідно довідки виданої старостинським округом сіл Велика Яромирка, Мала Яромирка, Завадинці Городоцької міської ради Хмельницького району Хмельницької області встановлено, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 . На момент смерті з нею проживав та був зареєстрований син ОСОБА_1 .
03 вересня 2018 року ОСОБА_1 отримав свідоцтва на право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,1409 га та площею 2,1369 га. 
У видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по частці житлового будинку АДРЕСА_1 :
- після смерті батька ОСОБА_4 , що належало ОСОБА_3 , матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_4 , який спадщину фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.
- після смерті матері ОСОБА_5 , що належало ОСОБА_3 , матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_4 , який спадщину фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкоємицею якого була його дружина ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав 
позивачу було відмовлено у зв`язку із відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок.
Відповідно до ст. 178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування.
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до п. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове домоволодіння для позивача є відсутність правовстановлюючого документа та відсутність реєстрації права власності на нього. 
За життя ОСОБА_3 правовстановлюючі документи не отримувала, державну реєстрацію спірного домоволодіння не проводила. Після її смерті спадщину прийняв її син, після його смерті дружина та син, але не оформили належним чином свої спадкові права.
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію.
Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження.
Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.
Тому, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування такого об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.
Отже, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права.
Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 липня 2019 року у справі №206/6298/16-ц (провадження № 61-31398св18), від 26 лютого 2020 року у справі №607/16873/18 (провадження № 61-12451св19).
У матеріалах справи наявна копія технічного паспорту, складеного КП ГМР «Городоцьке БТІ», в якому зазначено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 збудований у 1959 році. Тобто, спірний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а отже, померла ОСОБА_3 набула за життя право власності на вказане домоволодіння, яке перейшло в порядку спадкування до її сина, його дружини в рівних частках по .
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Згідно звіту технічного стану спірного житлового будинку, будинок знаходиться в задовільному стані та придатний для проживання.
Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 89, 206, 263-265, 354 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1  в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 право власності на частку та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_5 право власності на частку, належного померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, спадщину за законом після смерті якої прийняв син ОСОБА_4 , однак на день смерті не оформив своїх спадкових прав, спадкоємцями якого за законом в рівних частках були дружина ОСОБА_5 і син ОСОБА_1 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: глиновалькований житловий будинок «А» загальною площею 59,0 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м., цегляна літня кухня «Б» загальною площею 51,4 кв.м., цегляний хлів «В» загальною площею 63,9 кв.м., глиновалькована літня кухня «Г» загальною площею 11,5 кв.м..
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Представник позивача: ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Л.Пономаренко