12.03.2026 
Справа № 331/7052/25
Провадження № 3/331/111/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2026 року    м. Запоріжжя
Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Клименко Л.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника – адвоката Шутака Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України у відношенні 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області, громадянки України, іпн: НОМЕР_1 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2025 року о 21 годині 11 хвилин, ОСОБА_1 поблизу буд. 2 по вул. Дніпровській в м. Запоріжжі, передала право керування транспортним засобом Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_2 водію ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія ОСОБА_2 у встановленому законодавством порядку за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат якого є позитивним з показником 1,67 проміле алкоголю в крові, тест № 4062, з яким водій ОСОБА_2 погодився, чим порушила п. 2.9 г Правил дорожнього руху України. 
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнала та пояснила суду, що 29.11.2025 року разом з ОСОБА_2 , з яким на той момент вона перебувала у стосунках, вони поїхали до розважального закладу. За кермом транспортного засобу Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить їй, перебував водій ОСОБА_2 , а відтак ключі від транспортного засобу також перебували у нього. Протягом всього часу перебування у розважальному закладі, вона вживала алкогольні напої, однак не слідкувала за поведінкою ОСОБА_2 . Після закінчення святкування, ОСОБА_2 сів за кермо транспортного засобу Ford Fiesta, посилаючись на те, що він почуває себе нормально, а вона разом з іншими двома знайомими розмітились в салоні автомобіля в якості пасажирів. Дорогою до дому, вона почала помічати зміну в поведінці ОСОБА_2 , який не реагував на її зауваження, не зупиняв керований ним автомобіль, а лише набирав швидкість, у зв`язку з чим допустив зіткнення з бордюрним каменем. Через деякий час на місце події прибула карета швидкої допомоги, а вже згодом – екіпаж патрульної полії, якими був встановлений факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння. Наполягала на тому, що передача права керування транспортним засобом нею не здійснювалась, оскільки ключі від автомобіля задовго до вказаної події перебували у ОСОБА_2 . 
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвокат Шутак В.Ю. звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що остання не передавала право керування транспортним засобом особі, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що ключі від транспортного засобу протягом певного часу перебували у ОСОБА_2 , оскільки він та ОСОБА_1 на той момент часу перебували у стосунках, а тому ОСОБА_2 постійно користувався автомобілем Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після закінчення святкування ОСОБА_2 , у якого зберігалися ключі від автомобіля, виявив ініціативу та сів за кермо транспортного засобу. З огляду на викладене, зазначене вище не може кваліфікуватися як фізичне передання права керування особі, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Будь-яких доказів передачі ОСОБА_1 права керування транспортним засобом особі, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.
Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 2.9 г. Правил дорожнього руху України, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, в тому числі, за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів
З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, зазначених в протоколі серії ЕПР1 № 527534 від 30.11.2025 року, підтверджується наступними доказами.
З акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 30.11.2025 року слідує, що власником транспортного засобу Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с. 6).
Письмові пояснення ОСОБА_1 , надані нею співробітникам поліції за своїм змістом повністю збігаються з поясненнями, наданими нею у ході судового розгляду (а.с. 7).
З рапорту працівника поліції від 30.11.2025 року слідує, що під час несення служби 29.11.2025 року о 21 годині 20 хвилин був отриманий виклик про ДТП з потерпілими за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дніпровська, буд. 2. Прибувши на місце виклику, до працівників поліції звернулась пасажирка та власниця транспортного засобу Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яка повідомила, що передала керування вказаним автомобілем її хлопцю ОСОБА_2 , який керуючи вказаним транспортним засобом здійснив наїзд на бордюрний камінь. Під час спілкування з ОСОБА_2 , у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд проводився на місці скоєння ДТП зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат якого є позитивним з показником 1,67 проміле алкоголю в крові, тест № 4062, з яким ОСОБА_2 погодився (а.с. 8).
Довідкою інспектора відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 повторності за ст. 130 КУпАП не має, посвідчення водія отримувала (а.с. 9).
З дослідженого в судовому засіданні відеозапису події встановлено, що 29.11.2025 року о 21 годині 32 хвилини, працівники патрульної поліції прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди, де вже перебувала «швидка медична допомога». Зі слів працівника медичного закладу було встановлено, що за кермом транспортного засобу Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_2 перебував ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В ході встановлення обставин вчинення ДТП, співробітниками поліції також було встановлено, що власницею транспортного засобу є ОСОБА_1 , яка передала ОСОБА_2 право керування вказаним автомобілем. Зі слів ОСОБА_1 також встановлено, що того вечора вони відпочивали в розважальному закладі, вживали алкогольні напої, у зв`язку з чим вона наполягала на тому, щоб вони викликали таксі. Разом з тим, ОСОБА_2 наполіг на тому, щоб вони поїхали додому на вказаному транспортному засобі. Працівниками поліції були виявлені у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, на що ОСОБА_2 погодився. За результатом проходження огляду встановлено, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, показник приладу показав 1,67 проміле алкоголю в крові, з яким ОСОБА_2 погодився. В подальшому, у відношенні ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 13).
Отже, наведені вище докази в їх сукупності підтверджують порушення водієм ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 г ПДР.
При цьому, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 фізично не передавала керування транспортним засобом ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ключі від транспортного засобу перебували у нього задовго до події, яка мала місце 29.11.2025 року, судом визнаються безпідставними з огляду на те, що ОСОБА_1 , будучи власником транспортного засобу, перебула в салоні автомобіля в якості пасажира, тим самим проявила добровільну згоду на передачу права керування водію ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на викладене судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи адміністративне стягнення, підлягає врахуванню суспільна небезпечність адміністративного проступку та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі чого, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, суду відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, належить піддати правопорушника адміністративному стягненню, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, яке буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи в дусі поваги до законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, а так само співмірним стягненням за вчинене.
Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати відносно  ОСОБА_1  за вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. (Реквізити для сплати штрафу: Одержувач: ГУК у Запорізькій області 21081300; Рахунок: UA708999980313000149000008001; ЄДРПОУ: 37941997; Банк: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998.)
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Номер рахунку (IBAN): UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).
Роз`яснити, що відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Суддя         Л.В. Клименко