СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченка, 41а, селище Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38200
тел. (05341) 9 17 39,e-mail: inbox@sm.pl.court.gov.ua, web: https://sm.pl.court.gov.ua
ідентифікаційний код 02886143

Справа №547/94/26
Провадження №1-кп/547/36/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року   с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження: 
прокурор    ОСОБА_3 , 
потерпіла    ОСОБА_4 , 
обвинувачений    ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12026175510000012 від 15.01.2026, за обвинуваченням
 
ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Устимівка Семенівського району Полтавської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, не працює, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України,
 
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 , 14.01.2026 близько 17:00 години, перебував разом зі своєю знайомою-потерпілою ОСОБА_4 у кухні будинку, що належить останній та яке розташоване по АДРЕСА_1 , та в цей час під час проведення дозвілля в останніх виникла сварка. 
У подальшому перебуваючи на кухні у вище вказаному будинку на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків із ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 звалив потерпілу обличчям на підлогу. 
Далі продовжуючи свій умисел ОСОБА_5 схопив дерев`яну табуретку обома руками та наніс потерпілій ОСОБА_4 один удар по потилиці. Від удару потерпіла перевернулася на спину та перебуваючи в даному положенні ОСОБА_5 тримаючи обома руками дерев`яну табуретку наніс табуреткою один удар по правій руці. Далі останній не зупинився та наніс таким же чином удар табуреткою по лівій руці. У подальшому чоловік тримаючи попереднім чином табуретку наніс потерпілій удар в ділянку обличчя. Далі ОСОБА_5 знову ударив ОСОБА_4 по обличчю вище вказаним способом та табуретка зламалася, після чого останній схопивши ніжку від табуретки наніс ще один удар по обличчю, один удар по правій руці та один удар по лівій руці.
У результаті чого потерпілій ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійних ран в центрі потиличної ділянки, чисельних гематом на лівій і правій вушній раковинах, широкої гематоми в лобній області в центрі та зліва з переходом на повіки обох очей, спинку носа та перенісся, проекцію лівої вилиці, ліву та праву щічні області, верхньої та нижньої губ та перехідні кайми їх, підборіддя, верхньої, середньої та нижньої шиї; на правому передпліччі; на спині справа, з переходом на плечовий суглоб, на грудній клітці зліва та справа; в проекції 2-4 грудних хребців, які згідно висновку експерта № 9 від 26.01.2026, за результатом проведення судово-медичної експертизи, кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Зазначеним діянням обвинувачений  ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, – умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Учасники судового провадження не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. 
Відтак суд, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, здійснив судовий розгляд цього кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин кримінального провадження, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів щодо його особи і речових доказів
Обвинувачений під час допиту у судовому засіданні провину визнав повністю, пояснив, що прийшов до потерпілої щоб засівати на Старий Новий Рік. Вони випили по кілька чарок горілки. Що було потім не пам`ятає. Потім зрозумів, що побив потерпілу. Просить у неї вибачення. Розуміє, що пробачення не отримає.
Потерпіла обвинувачення підтримує, згодна на застосування ініційованого прокурором пробаційного нагляду. Припускає, що громадські роботи обвинувачений виконувати не буде. Пояснила, що обвинувачений є її похресником. Він прийшов до неї у гості на Старий Новий Рік, вже був не тверезий. Вони випили по кілька чарок горілки. Потерпіла зробила йому зауваження щодо його поведінки, за що зазнала побиття.
Обвинувачений не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку психіатра і невропатолога не перебуває, перебуває на обліку у нарколога.
За зазначених обставин, суд вважає встановленою і доведеною провину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і обвинувачений підлягає покаранню за його вчинення.
 
Обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обвинувальний акт не містить вказівки на існування обставин, що обтяжують покарання. Однак, з урахуванням того, що потерпіла ОСОБА_4 народилася 26.07.1964, а діяння вчинене 14.01.2026, такою обставиною за загальним правилом мала б бути вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Так само обвинувальний акт не вказує на вчинення кримінального правопорушенні особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, хоча і обвинувачений і потерпіла стверджують таку обставину.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Відтак суд не може з власної ініціативи вийти за межі висунутого обвинувачення і додати згадані дві обтяжуючі обставини щодо діяння обвинуваченого.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує межі, установлені у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; положення Загальної частини КК України; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; особу винного, у т.ч. його вік і стан здоров`я; обставини, що пом`якшують відповідальність; так званий спрощений порядок дослідження доказів і повне визнання обвинуваченими фактичних обставин кримінального правопорушення і своєї провини у діянні; позицію потерпілої щодо виду покарання.
У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09.06.2005), та у справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24.03.2005) Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що підчас відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним. У п. 38 рішення від 16.10.2008 у справі "Ізмайлов проти Росії" Європейський суд з прав людини вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".
Зважаючи на вказані обставини у їх сукупності, у т.ч. причини й наслідки діяння обвинуваченого, вік потерпілого, характер, знаряддя і кількість нанесення тілесних ушкоджень, суд вважає, що покарання, необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень має бути призначене у виді пробаційного нагляду у мінімальному розмірі санкції ч. 2 ст. 125 КК України. Призначення менш суворого покарання у виді штрафу чи громадських робіт є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, не відповідатиме завданням Кримінального кодексу України. Призначення покарання у виді виправних робіт є неможливим через відсутність у обвинуваченого місця роботи.
Речові докази знищити.
Процесуальні витрати не встановлено.
Цивільний позов не пред`явлено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, клопотання про його застосування не подано.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 337, 349, 368, 371, 373 – 376, 392 – 395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, за яким призначити йому покарання пробаційний нагляд на строк 1 рік із покладенням на засудженого таких обов`язків:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);
5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Речовий доказ – розбиту червону табуретку – знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Семенівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Суддя         ОСОБА_6