ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року Чернігів Справа № 620/1638/26

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, військова частина НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України, щодо не оформлення оновлення технічної документації на об`єкт нерухомого майна, а саме будівлі багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , зобов`язати Голову Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства Оборони України оформити оновлення технічної документації на об`єкт нерухомого майна, а саме будівлі багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України, щодо не оформлення та державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме будівлі багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , зобов`язати Голову Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства Оборони України оформити та провести державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме будівлі багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України, щодо не звернення до Чернігівської міської ради з пропозицією про надання згоди на безоплатну передачу у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова квартирі АДРЕСА_2 , зобов`язати Голову Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України звернутись до Чернігівської міської ради з пропозицією про надання згоди на безоплатну передачу у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова квартирі АДРЕСА_2 . 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України допустив протиправну бездіяльність щодо оформлення та державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме будівлі багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 та не звернувся до Чернігівської міської ради з пропозицією про надання згоди на безоплатну передачу у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова квартирі АДРЕСА_2 . 
Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що житловий будинок по АДРЕСА_1 перебуває на балансі у військовій частині НОМЕР_1 , прийнятий до сфери управління Міністерства оборони України. Вказує, що враховуючи вимоги Законів України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 № 1282 Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту не має повноважень (підстав) для звернення до Чернігівської міської ради з пропозицією щодо передачі майна у комунальну власність. 
Третьою особою пояснення щодо позову або відзиву подано не було. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, про що йому видано відповідне посвідчення (а.с. 6), зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 8).
Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 03.12.2019 №489 «Про затвердження списків громадян, поставлених на квартирний облік, виділення житла підприємствам, громадянам міста, видачу ордерів» змінено статус службової двокімнатної квартири, житловою площею 23,0 кв.м, квартири АДРЕСА_2 . Надано квартирі статус житлової та закріплено її за зареєстрованим і проживаючим в ній ОСОБА_1 , сім`я з двох осіб (він, син) (а.с. 13).
19.08.2025 позивач звернувся до голови Адміністрації Державної спеціалізованої служби транспорту із заявою про передачу вказаної вище квартири до комунальної власності територіальної громади м. Чернігова; внесення даних про право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за в/ч НОМЕР_1 ; звернення до Чернігівської міської ради із пропозицією передачі квартири у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова з підготовкою відповідних документів та укладенням акту прийому-передачі у відповідності до положення «Про порядок передачі у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова об`єктів соціальної інфраструктури» та Закону України «Про місцеве самоврядування» (а.с. 14-16).
Листом від 29.09.2025 № 518ВихЗВГ1288 Адміністрація Державної спеціалізованої служби транспорту повідомила, що на сьогоднішній день квартира АДРЕСА_2 не виділена в окрему облікову одиницю (інвентарний об`єкт), а сам житловий будинок у цілому не має оновленої технічної документації. Повідомлено, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації весь фінансовий ресурс, який виділений Державній спеціальній службі транспорту, задіяний на виконання поставлених завдань, пов`язаних із захистом суверенітету нашої Батьківщини, кошти на фінансування підпорядкованих військових частин для оплати послуг з виготовлення та оновлення технічної документації житлового фонду за загальним фондом не передбачено на 2025 рік (а.с. 17).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 47 Конституції України держава бере на себе обов`язки надавати безоплатно житло громадянам, які потребують соціального захисту. Щодо інших категорій громадян обов`язок держави полягає у створенні умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Відповідно до статей 328, 329 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.
Основні засади передачі об`єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах визначає Закон України від 03.03.1998 №147/98-ВР «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» (далі – Закон №147/98-ВР) статтею 2 якого передбачено, що об`єктами передачі згідно з цим Законом, серед іншого, є: об`єкти житлового фонду (у тому числі гуртожитки як об`єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини) та інші об`єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров`я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.
Відповідно до статті 3 Закону №147/98-ВР ініціатива щодо передачі об`єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі - самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування.
Згідно частини першої статті 4-1 Закону №147/98-ВР передача об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури здійснюється у порядку, встановленому цим Законом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. 
Відповідно до частини другої статті 4-1 Закону №147/98-ВР ініціатива щодо передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність може виходити відповідно від органів, визначених статтею 3 цього Закону, підприємств, на балансі яких перебувають ці об`єкти, а також господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту» Державна спеціальна служба транспорту є спеціалізованим військовим формуванням, що входить до системи Міністерства оборони України, призначеним для забезпечення стійкого функціонування транспорту, будівництва нових та/або відновлення пошкоджених об`єктів єдиної транспортної системи України в інтересах оборони держави, об`єктів і споруд загальновійськового та спеціального призначення, а також об`єктів нерухомості та інфраструктури у сфері управління Міністерства оборони України.
Згідно з статтею 19 вказаного Закону майно, що закріплене за Державною спеціальною службою транспорту, є державною власністю, що перебуває у сфері управління Міністерства оборони України, і належить їй на праві узуфрукта державного майна. Статус майна визначається Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України».
В свою чергу, Закон України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначає правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» передбачено, що військове майно - це державне майно, передане військовим частинам, органам військового управління, підрозділам, закладам, установам та організаціям Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку, а також акції, частки у статутному капіталі юридичних осіб (далі - корпоративні права), майнові права інтелектуальної власності тощо.
Згідно статті 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» вирішення питань щодо забезпечення військових частин військовим майном, а також визначення порядку вилучення і передачі його до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність (за згодою відповідних органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності") належить до компетенції Кабінету Міністрів України з урахуванням того, що озброєння та бойова техніка можуть передаватися лише до військових формувань, існування яких передбачено законом, Національної поліції України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України.
Відповідно до частин першої, другої статті 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» державне майно передається військовим частинам на праві узуфрукта державного майна. З моменту передачі державного майна військовій частині на праві узуфрукта державного майна таке майно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують військове майно виключно за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, процедуру вилучення військового майна з користування військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил (далі - військові частини), та його безоплатної передачі до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном (далі - органи, уповноважені управляти державним майном), самоврядним установам і організаціям, які провадять свою діяльність в інтересах національної безпеки і оборони (далі - самоврядні установи і організації), та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність визначає Порядок вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 № 1282 (далі – Порядок № 1282).
Водночас, пунктом 2 вказаної Постанови поширено дію Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, затвердженого цією постановою, на вилучення і передачу військового майна інших військових формувань, Служби безпеки, Управління державної охорони та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, а також на вилучення і передачу військової зброї та боєприпасів до неї Державної спеціальної служби транспорту. 
Пунктом 2-1 Порядку № 1282 передбачено, що об`єктами передачі згідно з цим Порядком є:
1) військові містечка, що вивільняються в процесі реформування Збройних Сил і не плануються до використання за цільовим призначенням;
2) нерухоме майно (будівлі, споруди, об`єкти незавершеного будівництва, приміщення, інше нерухоме майно);
3) інше окреме індивідуально визначене (рухоме) майно;
4) житловий фонд, інші об`єкти соціальної та інженерної інфраструктури, які передані в користування на праві узуфрукта державного майна військовим частинам і передаються не у складі майнових комплексів.
Згідно пункту 4 Порядку № 1282 передача військового майна органам, уповноваженим управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність проводиться за рішенням: 1) Кабінету Міністрів України - щодо об`єктів, визначених у підпунктах 1 і 2 пункту 2-1 цього Порядку; 2) Міноборони - щодо об`єктів, визначених у підпунктах 3 і 4 пункту 2-1 цього Порядку.
Згідно з абзацом третім пункту 2 Положення про порядок передачі у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова об`єктів соціальної інфраструктури, затвердженого рішенням Чернігівської міської ради від 06.03.2014 (39 сесія 6 скликання) (а.с. 19-23), об`єктами передачі є, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, у тому числі приміщення (після їх виділення в окрему облікову одиницю (інвентарний об`єкт); об`єкти житлового фонду (житлові будинки, у тому числі гуртожитки або окремі квартири) та інші об`єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури, фізичної культури та спорту, охорони здоров`я, соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), у тому числі не завершені будівництвом.
Відповідно до пункту 5 Положення передача об`єктів у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова здійснюється за наявності: рішення Кабінету Міністрів України щодо об`єктів, визначених Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності»; рішення органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій та Фонду державного майна України щодо об`єктів житлового фонду, гуртожитків, соціальної інфраструктури та окремого індивідуально визначеного майна.
Відповідно до абзаців четвертого, п`ятого та шостого пункту 19 Положення до звернення про передачу об`єктів житлового фонду у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова додаються, серед іншого: технічна документація на об`єкт передачі житлового фонду (технічний паспорт, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, плани зовнішніх мереж); витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обмежень або зареєстровані в установленому порядку правовстановлюючі документи на нерухоме майно та документи, що посвідчують право на земельну ділянку.
Згідно з абзацом десятим пункту 19 Положення у разі відсутності необхідної документації вона відновлюється за рахунок підприємства, установи чи організації, що передає житловий фонд у комунальну власність.
У свою чергу, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, урегульовано Законом України від 01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі – Закон №1952).
Так, відповідно до визначення, наведеного у статті 2 Закону №1952 заявник – власник, інший правонабувач, сторона правочину, на підставі якого набувається, змінюється або припиняється речове право (у тому числі замовник будівництва, девелопер будівництва, управитель фонду фінансування будівництва), або уповноважені ними особи - у разі подання документів для державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.
Згідно з частиною другою статті 18 Закону №1959 перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Відповідно до пункту 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі – Порядок №1127) державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.
Таким чином, як дії щодо реєстрації права власності, які включають виготовлення технічної документації на об`єкт нерухомого майна, такі і дії щодо внесення пропозиції про передачу у комунальну власність територіальної громади об`єктів державного майна можуть вчинятися виключно уповноваженими на те особами.
Разом з тим, аналізуючи положення статті 19 Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту», статті 2, частин першої, другої статті 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», пунктів 2-1, 4 Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 № 1282, суд зазначає, що саме Міністерство оборони України є органом, наділеним приймати рішення щодо передачі військового майна, а саме житлового фонду Збройних Сил та інших військових формувань, яким є Державна спеціальна служба транспорту, у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст. 
Разом з тим, зазначеними повноваженнями Державна спеціальна служба транспорту не наділена, а отже відповідач не наділений повноваженнями ініціативи щодо передачі об`єктів житлового фонду Державної спеціальної служби транспорту у комунальну власність.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (вул. Якова Гніздовського, 5, м. Київ, 02094, код ЄДРПОУ 33145904), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 20.04.2026.

Суддя Наталія БАРГАМІНА