ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/12648/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Південно-Східної митниці
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року (суддя С.І. Озерянська) у справі № 160/12648/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОПАК» до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МОНОПАК» звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці, у якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 13.11.2024 року №UA110110/2024/000032/1 Дніпровської митниці; 
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 13.11.2024 року №UA110110/2024/000180 Дніпровської митниці. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що митницею, в порушення норм Митного кодексу України, було необґрунтовано використано другорядний метод визначення митної вартості товарів, які переміщувались позивачем через митний кордон України, що призвело до того, що митна вартість товару була значною мірою збільшена. Позивач вважає, у митниці не було підстав для непогодження із заявленою ним митною вартістю, визначеною за основним методом (ціною договору), оскільки зміст наданих позивачем документів не був суперечливим, не містив розбіжностей, в них не були наявні ознаки підробки, документи містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, з огляду на що у митниці не було підстав для сумніву в правильності митної вартості товару. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Судом першої інстанції зазначено, що з метою належного оформлення придбаного в іноземного постачальника товару, позивач подав відповідачу митну декларацію та для підтвердження заявленої вартості товару надав митному органу документи, перелік яких зазначено у графі 44 митної декларації. 
Аналізуючи вказані документи, суд дійшов висновку, що вони є достатніми для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до вимог чинного митного законодавства.
Суд дійшов висновку, що подані декларантом до митного органу документи у своїй сукупності підтверджують заявлену товариством митну вартість та її складові частини, не 
мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Натомість, зазначені митницею у повідомленні декларанту та рішенні про коригування митної вартості зауваження та розбіжності, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.
За цих обставин суд вказав про наявність підстав визнати протиправними та скасувати спірні рішення №UA110110/2024/000032/1 від 13.11.2024 року та картку №UA110110/2024/000180 від 13.11.2024 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Південно-Східна митниця подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що доповнення до договору (контракту) від 25.12.2021 №1 не кореспондуються з основним документом – контрактом 18.10.2021 №11-10/21, що ставить під сумнів правильність включення всіх складових митної вартості до ціни товару. Зазначає, що неможливо пов`язати здійснену оплату за товар, що зазначено у платіжних документах з оцінюваною партією товару згідно заявленої до митного контролю митної декларації. Зауважує, що платіжні документи не є тими документами, що підтверджують остаточну оплату товару. Звертає увагу, що платіжні доручення, що підтверджують оплату транспортно-експедиторських послуг, позивач не надав. Вважає, що позивачем не заявлено витрати на страхування товару за маршрутом CONSTANTA PORT, ROMANIA – пункт пропуску «Орлівка» Одеської митниці. Вказує, що платіжні документи у гр. 70 містять посилання лише на контракт та не містять посилання на проформу-інвойс. За цих обставин, через наявність розбіжностей у поданих позивачем документах, митниця витребувала у позивача додаткові документи на спростування розбіжностей, однак розбіжності позивачем не було усунуто. Відтак, скаржник наполягає, що ним правомірно прийнято спірні рішення про коригування вартості товару та карту відмови, а тому підстав для задоволення позову немає.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі № 160/12648/25 замінено найменування відповідача у справі з "Дніпровська митниця" на "Південно-Східна митниця".
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 18.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Монопак» (покупець) та компанією SRF LIMITED, Індія (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт на поставку № 11-10/21. 
Пунктом 1 контракту передбачено, що продавець зобов`язується поставити поліетилентерефталат (ПЕТ/Поліестерну) плівку, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити поставлений товар відповідно до умов цього контракту та відповідних додатків.
Згідно з пунктом 1.2. контракту, найменування, кількість, асортимент, комплектність, вартість товару і дата відвантаження по кожній партії визначаються сторонами в рамках інвойсів або в остаточних інвойсах. Замовлення покупця вважається узгодженим з отриманням покупцем від продавця проформи-інвойса.
На підставі пункту 1.4. контракту, терміни поставки кожної партії товару зазначаються у відповідній проформі-інвойсі.
Згідно з пунктами 2.1.-2.3. контракту, ціна товару визначається в інвойсі. Ціна товару встановлюється за умовами поставки CIF Одеса, Україна відповідно до ІНКОТЕРМС-2010. Загальна сума контракту складається із сум усіх інвойсів. Валютою ціни та платежу є долари США.
Оплата за товар, що постачається, за цим контрактом визначається у проформі інвойсі і може бути змінена.
Датою сплати вважається дата надходження грошових коштів на рахунок продавця у банку продавця.
На виконання умов зовнішньоекономічного контракту на поставку № 11-10/21 від 18.10.2021 року компанією SRF LIMITED було здійснено поставку товарів. 
13.11.2024 року позивачем було подано до Дніпровської митниці електронну митну декларацію № 24UA110110006996U6, відповідно до якої митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, була визначена декларантом за методом 1 за ціною договору (контракту) та для підтвердження заявленої вартості товару позивач надав митному органу документи, перелік яких зазначено у графі 44 митної декларації. 
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, із застосуванням інформаційних технологій, митним органом встановлено, що подані до митного оформлення документи на підтвердження митної вартості не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та містять розбіжності. Митна вартість, визначена митницею, згідно з положеннями статті 64 МКУ, ґрунтується на ціновій інформації відповідно до наявної у митного органу інформації щодо вартості оцінюваних товарів. Відповідно до основної одиниці виміру оцінюваного товару, згідно УКТЗЕД, якісних співставних характеристик, часу митного оформлення, наявна інформація, що: Товар №1 «Плівка з поліетилентерефталату завтовшки не більш як 50 мкм:*PTWM0180-MOR/2.2 18 920 18000-831.64кг.*PTWM0180-MOR/2.2 18 920 18100- 6690.08кг*PTWM0180-MOR/2.2 18 920 18200-840.88кг.*PTWM0180-MOR/2.2 18 940 18000-849.72кг.*PTWM0180-MOR/2.2 18 940 18100-2990.54кг*PTWM0180-MOR/2.2 18 1020 18100-6490.12к*PTWM0180-MOR/2.2 18 1020 18000-922.02кг*PTWM0180- MOR/2.2 18 1020 18200-932.28кг 47 рулон. Країна виробництва - IN. Виробник - SRF LIMITED. Торгова марка – SRF, випущено у вільний обіг за ЕМД від 05.10.2024 №UA100320/2024/433360 (MRN № 24UA100320433360U9) на рівні – 2,02 Дол. США/кг. за резервним методом визначення митної вартості.
Дніпровською митницею було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів від 13.11.2024 року №UA110110/2024/000032/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110110/2024/000180 від 13.11.2024 року, якою відмовлено у митному оформлені (випуску) товарів за МД №24UA110110006996U6 від 13.11.2024 року.
Вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів та карту відмови протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до ст.49 Митного кодексу України (далі МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.
Пунктом 2 частини 2 статті 52 МК України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Положеннями статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Згідно із ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.
Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження відповідача щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень.
Колегія суддів зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість та необхідність витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Колегія суддів з`ясувала, що митним органом прийнято спірні рішення про коригування митної вартості товарів 13.11.2024 року №UA110110/2024/000032/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110110/2024/000180 від 13.11.2024 року, якою відмовлено у митному оформлені (випуску) товарів за МД №24UA110110006996U6 від 13.11.2024 року.
Дослідивши обґрунтування митним органом спірного рішення про коригування митної вартості товарів, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно п. 10.3 та 10.6 контракту №11-10/21 всі зміни і доповнення до даного контракту мають силу виключно у випадку викладення їх в письмовому вигляді і підписання їх особами, уповноваженими на це сторонами. Всі доповнення до даного контракту являються його невід`ємними частинами.
Додатковою угодою №1 до контракту №11/10/21 від 25.12.2021 року сторони погодили викласти пункт 2.1 в наступній редакції: Ціна товару визначається в інвойсах. Ціна товару встановлюється на умовах постачання CIF Констанца, Румунія у відповідності до Інкотермс – 2010. Загальна сума контракту складається із сум всіх інвойсів. Валютою ціни і платежу являється долар США.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що можливість підписання додаткових угод/доповнень передбачена контрактом, і такі додаткові угоди/доповнення є його невід`ємними частинами, а також про помилковість доводів відповідача з приводу протирічь умов постачання вказаних у контракті та інвойсі, оскільки додатковою угодою до контракту узгоджено умови поставки CIF Констанца.
Апеляційний суд враховує, що за висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18, від 25 травня 2021 року у справі №520/10386/2020, сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.
У спірному випадку платіжні документи у графі призначення платежу містять посилання на контракт та товари, які оплачуються.
Відтак, колегія суддів відхиляє аргументи скаржника про те, що неможливо пов`язати здійснену оплату за товар, що зазначено у платіжних документах з оцінюваною партією товару згідно заявленої до митного контролю митної декларації, що платіжні документи містять посилання лише на контракт та не містять посилання на проформу-інвойс.
Разом з тим, як слушно зауважив суд першої інстанції, надані позивачем платіжні документи, інвойс і контракт містять достатній обсяг інформації, яка у сукупності дозволяє встановити належність платежів до конкретної партії товару. Товар, зазначений в інвойсі, за кількістю і вартістю повністю відповідає тій сумі, яка була сплачена за банківськими документами. Уся система документації є взаємопов`язаною, узгодженою, і не викликає сумнівів у її достовірності або повноті.
Отже, суд обґрунтовано вважав, що такі документи в повній мірі підтверджують як факт поставки так і факт оплати товару за відповідною партією, що засвідчує правильність і достовірність заявленої митної вартості, що у свою чергу спростовує зауваження відповідача у цій частині.
Апеляційний суд враховує, що відповідно до висновку викладеного в постанові Верховного Суду від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14 якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що до митного оформлення позивачем надавалися, у тому числі, договір транспортно-експедиторських послуг №905 від 31.05.2022 року з ТОВ «ФОСДАЙК ГРУП»; рахунок на оплату про надання транспортно-експедиційних послуг №705 від 08.11.2024 року; заявку №6596 від 02.09.2024 року, в якій зазначені маршрут, номери контейнерів; довідка про транспортні витрати № 517 від 08.11.2024 року, які у сукупності містять всі відомості про вартість, обсяг і предмет наданих послуг.
Отже, колегія суддів зазначає, що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами вартість послуг транспортування товару, яку позивачем включено під час визначення митної вартості товару. Таким чином, аргументи скаржника щодо документів позивача стосовно витрат на транспортування товару апеляційний суд відхиляє. 
За цих обставин, апеляційний суд вважає, що митний орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, а надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні рішення по коригування митної вартості товару №UA110110/2024/000032/1 та картка відмови №UA110110/2024/000180 є протиправними та підлягають скасуванню.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 319, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Південно-Східної митниці залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі № 160/12648/25 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 16.02.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров