Справа № 129/232/26
Провадження № 2-а/131/4/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.2026  	м. Іллінці 	

Іллінецький районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Коваля А.М.,
за участі секретаря судового засідання Чех Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
учасники: позивач ОСОБА_1 , представник відповідача Герман І.В., –

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, який мотивовано тим, що 13.01.2026 внаслідок розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцією винесено постанову серії ЕНА № 6506787 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно до вказаної постанови позивачка нібито порушила вимоги ПДР України, а саме здійснювала керування транспортним засобом у нічну пору доби із технічною несправністю передньої лівої фари ближнього світла чим порушила вимоги п. 31.4.3.ї ПДР України, а також керувала транспортним засобом із неосвітленим номерним знаком, чим порушила вимоги п. 2.9.в ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. З винесеною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не згодна, оскільки вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, сама постанова серія ЕНА № 6506787 від 13.01.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена не законно із явним порушенням норм матеріального права. Під час зупинки мова йшла про те, що нібито не працює фара, однак, це не так, фара працювала. В процесі перевірки документів співробітник поліції поцікавився чи встановлено в даному автомобілі ГБО, і отримавши однозначну відповідь «так», в свою чергу, стверджував що це незаконно, оскільки у свідоцтві про реєстрацію даного транспортного засобу, яке позивачка передала працівнику поліції, чітко не прописано «газ/бензин», хоча в графі Р.3, яка розташована на зворотному боці бланка вказана позначка «S» означає вид палива «Бензин або Газ». Також виникли претензії і до номерного знака. Щодо фари, то ОСОБА_1 вказує, що її так і не притягнули за це до відповідальності, що опосередковано вказує на правильність її позиції, до того ж не встановлено відповідальності за «керування транспортним засобом у нічну пору доби із технічною несправністю передньої лівої фари ближнього світла», оскільки чинне законодавство взагалі не передбачає такого формулювання. Так само зникла тема про встановлене ГБО, що також вказує на упередженість поліції та відшукування приводів для штрафу. Що ж до номерного знаку, то події не відбувалися у нічний час, як це вказано у постанові і нічого не заважало чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знаку з відстані двадцяти метрів. Отже, оскільки інспектор патрульної поліції не мав законних підстав для зупинки транспортного засобу, слід вважати таку зупинку не законною, а за відсутності законної підстави для зупинки транспортного засобу, наведеної у ст. 35 Закону, подальші дії є протиправним. Крім того, не можливо встановити місце вчинення правопорушення, адже посилання є лише на селище та вулицю без вказання на конкретного місця, де це трапилося. Також у постанові вказано, що подія відбувалася у нічний час, що є принциповим для вирішення такої ситуації. Це очевидно не так, адже постанову складено о 19:23, тоді як чинне законодавство України визначає нічний час як період доби з 22 години до 6 години. Таким чином мене зупинили неправомірно, а винесена постанова суперечить вимогам чинного законодавства і містить у собі відверто хибні твердження. Щодо суті пред`явленого обвинувачення позивачка відзначає, що перед початком руху вона оглядала свій транспортний засіб і все було в порядку, тобто можлива несправність виникла вже в дорозі під час руху. Якщо у неї в дорозі перестала працювати підсвітка номерного знаку, у даному випадку мала місце технічна несправність, яку вона не могла передбачити чи попередити. З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову ЕНА № 6506787 від 13.01.26 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, а провадження у справі закрити з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення та стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Представник відповідача ГУНП в Вінницькій області Герман І.В. подала до суду відзив на позовну заяву, який мотивувала тим, що позивачка 13.01.2026 об 19:23 (тобто у темну пору доби) керувала ТЗ, а саме ДЕО Ланос д.н.з. НОМЕР_1 , на державному номерному знаку була відсутня підсвітка, що не дає можливість ідентифікувати ТЗ у темну добу, окрім того із несправною лівою передньою фарою. Стосовно твердження позивачки що вона керувала не у темну пору доби, то згідно п.19.1 ПДР: під час руху в темну пору доби на механічних транспортних засобах мають бути ввімкнені фари ближнього або дальнього світла, а в умовах недостатньої видимості допускається використання протитуманних фар замість них (примітка до 19.1). Тобто, темна пора доби визначається через положення сонця, а не через ліхтарі, освітленість дороги чи те, наскільки добре видно водієві. Визначення охоплює весь проміжок від заходу до сходу сонця, включно з вечірніми та ранковими сутінками, і саме його потрібно застосовувати на практиці незалежно від ступеня освітлення дороги. Таким чином, за порушення даної норми встановлено відповідальність, передбачену ч.1 ст.121-3 КУпАП, а саме за керування водієм ТЗ з неосвітленим номерним знаком. Несправність будь-якого зовнішнього світлового приладу фактично являється порушенням його режиму роботи. 13.01.2026 співробітник ГУНП у Вінницькій області використовував портативний відеореєстратор, що зафіксовано у постанові про адміністративне правопорушення (відео файл з відеореєстратора та боді камери у додатку до відзиву). Як встановлено із наявних відеозаписів, поліцейські зупинили ТЗ під керуванням позивачки у темну пору доби, яка не дотрималась вимог п.2.9в ПДР, керувала ТЗ, що має несправності зовнішнього світлових приладів, а саме неосвічувався номерний знак ТЗ та не працювала ліва передня фара. З матеріалів відео запису боді камер поліцейського, позивачці повідомляється причина зупинки, тобто факт самого адміністративного правопорушення. У свою чергу позивачка, при розмові з поліцейським усвідомлювала суть вчинення нею адміністративного правопорушення та не заперечувала щодо керування ТЗ із несправними світловими приладами. Представник відповідача вважає, що вказані обставини спростовують доводи позивача щодо не порушення останнім ПДР. У подальшому, провівши необхідні перевірочні заходи, відносно позивача було винесено оскаржувану постанову, із інкримінованим правопорушенням позивач погодився. Також, положення КУпАП не встановлюють обов`язку зазначення доказів в постанові по справі про адміністративне правопорушення, а також їх долучення до примірника, який вручається особі щодо якої розглянуто справу, а також зобов`язують лише зазначення опису встановлених обставин та нормативного акта, що передбачає відповідальність. Представник відповідача просить залишити постанову, серії ЕНА №6506787 від 13.01.2026, по справі про адміністративне правопорушення без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення – без задоволення.
Позивачка ОСОБА_1 надала суду пояснення, що 13 січня 2026 року стосовно неї працівниками поліції було винесено постанову за відсутність підсвітки номерного знака та несправність передньої лівої фари. Проте, дослідивши відеозапис із бодікамери поліцейського, позивачка вказала, що на відео чітко зафіксовано справність лівої фари: хоча вона світила дещо менш яскраво за праву, проте перебувала у робочому стані. Щодо підсвітки номерного знака, ОСОБА_1 пояснила, що вона була справною. Особливість конструкції її автомобіля полягає у тому, що підсвітка розташована на кришці багажника, і через незадовільний стан дорожнього покриття під час руху від вібрації може погіршуватися контакт, через що лампочки світять тьмяно, проте не гаснуть зовсім. Позивачка наголосила, що завжди перед виїздом перевіряє справність усіх світлових приладів та чистоту номерних знаків, а після повернення додому того вечора переконалася, що підсвітка працювала належним чином. Також позивачка звернула увагу суду на упередженість працівників поліції: спочатку причиною зупинки назвали підсвітку номера, після чого інспектор почав навмисно шукати інші приводи для штрафу, зокрема безпідставно стверджував про відсутність реєстрації газобалонного обладнання (ГБО), хоча воно зареєстроване належним чином. Крім того, до огляду автомобіля та перевірки документів залучили сторонню особу, не знайому позивачці, яка не є працівником поліції. Під час розгляду справи на місці зупинки права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, позивачці не роз`яснювалися. Стосовно розбіжностей у прізвищі, ОСОБА_1 пояснила, що в електронному застосунку «Дія» її посвідчення відображається вже з новим прізвищем — ОСОБА_2 , тоді як на пластиковому бланку старого зразка залишилося прізвище ОСОБА_3 . Працівники поліції не перевірили актуальні дані за наявними базами МВС та внесли до постанови застаріле прізвище, що призвело до невідповідності документа фактичним установчим даним особи. З огляду на викладене, позивачка просила суд скасувати оскаржувану постанову.
Представник відповідача ГУНП в Вінницькій області Герман І.В. судовому засіданні заперечила проти позову та зазначила, що оскаржувана постанова була винесена правомірно. Підставою для притягнення позивачки до відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП стало керування транспортним засобом у темну пору доби з неосвітленим державним номерним знаком та технічною несправністю лівої передньої фари. Представник наголосила, що на момент зупинки водієві було чітко продемонстровано суть правопорушення. Щодо заперечень позивачки про час події, ОСОБА_4 пояснила, що темною порою доби є період від заходу до сходу сонця. Оскільки подія мала місце у січні, твердження позивачки про те, що правопорушення вчинено не в темну пору доби, не відповідають дійсності. Також було зазначено, що на відеозаписі з бодікамери поліцейського зафіксовано відсутність підсвітки номерного знака. Хоча позивачка стверджує про справність фари, представник відповідача зауважила: інспектор під час розмови вказував водієві на цю несправність, і жодних заперечень з боку останньої на місці зупинки не надходило. Разом з тим, на запитання суду щодо дотримання процедури розгляду справи, представник відповідача не змогла надати інформацію про те, чи роз`яснювалися позивачці її права та обов`язки перед винесенням постанови. Також представник не уточнила технічний спосіб, у який поліцейський встановив несправність лівої фари, обмежившись посиланням на те, що позивачка фактично погодилася з цим фактом під час діалогу. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку.
В постанові серії ЕНА № 6506787 вказано наступні відомості. 1. Дата розгляду справи: 13.01.2026 19:23:42 2. Місце розгляду справи: ВІННИЦЬКА, ГАЙСИНСЬКИЙ, С-ЩЕ ДАШІВ ВУЛИЦЯ ЦЕНТРАЛЬНА, 4. Особа, щодо якої розглядається справа: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ВІННИЦЬКА ДАШІВ ГАЙСИНСЬКИЙ ВУЛИЦЯ СОБОРНА 66А ПОСВІДЧЕННЯ ВОДІЯ: НОМЕР_2 5. Транспортний засіб (марка, модель, реєстраційний номер, належність): LANOS НОМЕР_3 ОСОБА_6 . Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 13.01.2026 19:12:31 С-ЩЕ ДАШІВ, ВУЛИЦЯ ЦЕНТРАЛЬНА. 13.01.2026р. о 19:12 год. в смт. Дашів по вул. Центральній водій ОСОБА_7 керував тз марки Ланос д.н.з. НОМЕР_4 кк із неосвітленим номерним знаком даного ТЗ, чин порушила п 2.9.в. ПДР України, а також водій ОСОБА_7 керувала даним ТЗ у нічну пору доби із технічною несправністю передньої лівої фари ближнього світла чим порушила п. 31.4.7.ї. ПДР України, чим порушив п.2.9.в. ПДР – Керування водієм ТЗ з номерним знаком, перевернутим чи неосвітленим. Стаття, частина статті КУпАП: Ст.121-3 ч.1. 6. Прийняте по справі рішення, вид адміністративного стягнення та сума штрафу: ШТРАФ 1190 грн.
Із відеозапису на диску з нагрудної бодікамери поліцейського вбачається, що в частині відео з відміткою часу, починаючи з 19:13:00 до 19:13:10 працівник поліції повідомляє ОСОБА_7 , що відносно неї буде винесено постанову за непрацюючу підсвітку номерного знака, а також непрацююче світло передньої лівої фари. З відмітки часу 19:13:29 демонструється передній вигляд автомобіля, на якому ввімкнені обидві фари та ввімкнена аварійна сигналізація. З відмітки часу 19:13:37 по 19:13:42 працівник поліції зазначає: «Ну ось, ось-до бачите, світиться фара, бачите. А ця в нас шо?». При цьому демонструється ліва фара з боку водія, яка є ввімкненою. З відмітки часу 19:24:24 працівник поліції вже оголошує прийняте рішення, суму штрафу та особливості оскарження, особливості сплати штрафу.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, у тому числі, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 121-3 КУпАП.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Як вбачається з п.п. 2.9.в Правил дорожнього руху (далі - ПДР), водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Відповідно до п.п. 31.4.7.ї Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: Інші елементи конструкції: відсутні або несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, а також проблискові маячки, світлоповертальні елементи, розпізнавальні знаки, передбачені пунктом 30.3 цих Правил.
Відповідальність за порушення вказаних правил передбачена ч.1 ст 121, ч.1 ст. 121-3 КУпАП.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 9 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Як це встановлено судом, відеозапис події, яка зафіксована у протоколі, не підтверджує наявність умислу на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки встановити, коли саме перестала горіти підсвітка номерного знаку та чи помітила водійка цю несправність, із відеозапису встановити не можна. Та обставина, що не підсвічувався номерний знак при русі транспортного засобу не спростовує те, що лампочка перестала працювати під час руху транспортного засобу. Сама ж позивачка стверджує, що перед початком руху вона оглядала свій транспортний засіб і все було в порядку, тобто можлива несправність виникла вже в дорозі під час руху. Якщо у неї в дорозі перестала працювати підсвітка номерного знаку, у даному випадку мала місце технічна несправність, яку вона не могла передбачити чи попередити.
Також, з відеозапису вбачається, що автомобіль чистий, номерний знак чистий і добре читається з тієї відстані, з якої ведеться відеозапис. 
Адміністративна відповідальність за таке правопорушення настає у тому разі, коли водій не усунув несправність на місці та продовжив рух.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала умисел на керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.
Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
На думку суду, той факт що номерний знак автомобіля під керуванням позивачки не освітлювався на момент зупинки працівниками поліції, не свідчить автоматично про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, оскільки не виключено що така несправність могла виникнути під час руху без відома позивачки, а докази того, що її було відомо про неосвітлення номерного знаку під час руху автомобіля в матеріалах справи відсутні.
Тим самим, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, належними та допустимими доказами не доведена.
Будь-яких інших доказів, які б підтверджували наявність умислу на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, відповідачем до суду не надано.
Крім того, суд, дослідивши наданий відеозапис із нагрудної камери поліцейського, встановив очевидну розбіжність між фактичними обставинами події та відомостями, внесеними до оскаржуваної постанови. Так, у тексті постанови зазначено про наявність технічної несправності фари. Проте на відеозаписі чітко зафіксовано момент, коли працівник поліції, демонструє передню частину автомобіля, при цьому на відео видно, що ліва фара перебуває у ввімкненому стані та функціонує належним чином. Також, у постанові вказано на порушення п. 31.4.7.ї ПДР. Проте, даний пункт правил стосується виключно транспортних засобів, що перевозять великогабаритні, великовагові чи небезпечні вантажі. Автомобіль марки «DAEWOO LANOS», яким керувала позивачка, не належить до цієї категорії, а отже, посилання на цю норму є неправильним.
Таким чином, докази, надані самим відповідачем (відеозапис), повністю спростовують опис правопорушення щодо технічної несправності лівої фари, викладений у постанові.
Більше того, оскаржувана постанова містить суттєві суперечності щодо ідентифікації особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: позов подано від імені ОСОБА_1 , тоді як у тексті самої постанови особою, стосовно якої розглядалася справа, зазначено ОСОБА_7 . Наявність у документі іншого прізвища призводить до винесення рішення щодо особи, яка юридично не є учасником даного процесу, що є самостійною підставою для визнання такої постанови незаконною та її скасування.
Також, з відеозапису вбачається, що поліцейський почав оголошувати про прийняте рішення майже відразу після зупинки, не ознайомивши позивачку з її правами та обов`язками, не надавши позивачці реальної можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема правом на захист.
З приводу твердження представника відповідача щодо того, що позивачка не надавала заперечень під час винесення постанови, суд звертає увагу що навіть визнання вини у вчиненні порушення ПДР за відсутності інших доказів не може бути достатнім доказом такого порушення. Суд враховує позицію Верховного Суду від 08 липня 2020 року по справі № 177/525/17(2-а/177/23/17), згідно якої сам факт визнання особою вини не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене вище, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно із ч. 1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа.
Відповідно до частин першої та третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір у сумі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд –

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – задовольнити.
Скасувати постанову ЕНА № 6506787 від 13.01.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, а провадження відносно ОСОБА_1 у справі закрити з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 

ВІДПОВІДАЧ: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, код ЄДРПОУ: 40108672, адреса: 21050, м.Вінниця, вул.Театральна, 10

Суддя: