ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

29607, м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1, e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, тел.(0382)71-81-84
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"30" березня 2026 р. Справа № 924/672/25 
м. Хмельницький
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В. за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С., розглянувши матеріали справи
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ 
до Приватного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод" Хмельницька область, смт Теофіполь 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001", Хмельницька область, Теофіполь
про стягнення 4 250 743,92 грн. боргу, з яких 4 122 489,96 грн. за користування вагонами та 128 253,96 грн. за зберігання вагонів

За участю представників сторін: 
від позивача: Сімчук І.А. в режимі ВКЗ
від відповідача: Бойко Р.В. згідно ордера 
від третьої особи: Бровчук М.В. - згідно ордера 

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.
01.07.2025р. до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ до Приватного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод" Хмельницька область, смт Теофіполь про стягнення 2 534 082,72 грн. боргу, з яких 2 457 749,16 грн. за користування вагонами, 76 333,56 грн. за зберігання вагонів.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану позовну заяву передано для розгляду судді Заярнюк І.В.
Ухвалою суду від 03.07.2025р. відкрито провадження у справі №924/675/25 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11:00 год. 24.07.2025р.
Ухвалою від 27.08.2025р. прийнято заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог. Продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів. Підготовче засідання у справі відкладено на 10:30: 10 вересня 2025 р.
У підготовчому засіданні 12.11.2025р. постановлено ухвалу, без оформлення окремого процесуального документу про задоволення клопотання представника відповідача про залучення третьої особи, залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" (Хмельницька область, Хмельницький район, смт. Теофіполь, вул. Небесної Сотні, 37 В, 30600, код ЄДРПОУ 35080933) та оголошено перерву до 10:00 год. 25 листопада 2025р. 
У підготовчому засіданні постановлено ухвалу, без оформлення окремого процесуального документу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до слухання по суті .
У судовому засіданні постановлено ухвалу, без оформлення окремого процесуального документу про оголошення перерви до 14:30 год. 17.02.2026р.
У судовому засіданні 17.02.2026р. оголошено перерву до 12:00 год. 04.03.2026р.
У судовому засіданні 04.03.2026р. постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про оголошення перерви до 10:30 год. 25.03.26.
У судовому засіданні 25.03.2026р. постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про оголошення перерви до 11:30 год 30.03.26
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог у повному обсязі з підстав, що викладені у відзиві на позов.
Судом враховується, що положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
При цьому, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.
При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Застосовуючи відповідно до ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
В свою чергу, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.
Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.). 
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. 
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008р. у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною. 
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 
25.02.2020р. між Акціонерним товариством "Українська залізниця" та Приватним акціонерним товариством "Теофіпольський цукpовий завод" було укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі -Договір).
Відповідно до п.1.1. Договору, предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.
Згідно п. 1.5. Договір є публічним договором, за яким Перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до п. 1.7 Договору, він укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти Договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти Договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами Договору.
Пунктом 1.3 Договору передбачено, що перевезення - послуга, в процесі надання якої Перевізник зобов`язується доставити довірений Замовником вантаж до п. призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому Договором порядку. Перевезення оформлюється накладною відповідно до Договору, Статуту залізниць України, Збірника Тарифів та Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, Правил перевезення вантажів, СМГС, КОТІФ відповідно.
Згідно з пунктом 1.4 Договору надання послуг за цим Договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.
Підпунктом 2.1.6. Договору встановлено, що Замовник зобов`язаний сплачувати послуги Перевізника та інші платежі, належні Перевізнику за Договором з сум внесеної передоплати за кодом платника.
Відповідно до підпункту 2.1.7. Договору Замовник зобов`язаний відшкодовувати Перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від Перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника.
Відповідно до пункту 3.4 Договору Замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному Договором розмірі плату за користування власними вагонами перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих Замовнику на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від Замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від Перевізника (далі - плата за користування власними вагонами Перевізника).
Згідно з пунктом 3.4.2. Договору, моментом початку відліку часу для нарахування плати за користування власними вагонами Перевізника у випадках вказаних в пункті 3.4 Договору, є момент передачі Замовнику власних вагонів Перевізника або початку затримки відповідно до Правил користування вагонами. Загальний час, за який нараховується та сплачується Замовником плата за користування власними вагонами Перевізника, включає час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні Замовника та час затримки вагонів з його вини в очікуванні подавання під вантажні або інші операції на станціях призначення і на підходах до них.
За умовами п. 4.2 договору Оплата послуг відповідно до Договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Перевізника, вказаний в розд. 14 Договору. Датою надходження платежів вважається дата зарахування коштів обслуговуючим банком на поточний рахунок Перевізника зі спеціальним режимом використання.
Згідно з п. 12.1 Договору він діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається Перевізником в повідомленні про оприлюднення Договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення Договору. На звернення Замовника умови Договору застосовуються до відносин з Замовником, які виникли між Сторонами до його укладення та введення в дію.
02.11.2023р. між ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" та АТ "Українська залізниця" укладено договір №4084 про експлуатацію залізничної колії при станції Білогородка регіональної філії "Південно-Західна залізниця".
Пунктом 1 Договору №4084, передбачено, що згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить Власнику колії, та примикає до колії № 1 станції Білгородка регіональної філії "Південно-Західна залізниця" через стрілку № 4 і обслуговується власним локомотивом.
Згідно п.7 Договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії максимальна кількість вагонів у кожній партії, що передається Власнику колії, становить 18 вагонів.
Згідно п.16 Договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії власник колії сплачує Залізниці плату: за подачу, забирання вагонів - згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничцим транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифне керівництво №1) - далі Тарифне керівництво №1; за користування вагонами (контейнерами) - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами.
Позивач зазначає, що по станції Білгородка регіональної філії "Південно-Західна залізниця" з 12.03.2025 по 15.05.2025 простоювали 34 порожніх вагони: № 95837746, 95837811, 95837910, 5837944, 95837951, 95837985, 95845509, 95845558, 98210008, 98210040, 95837852, 95838009, 98210016, 98211519, 95837720, 98209984, 95728853, 95845459, 95845418, 98210073, 95845434, 95838017, 98211527, 98210065, 95837654, 95837704, 95837803, 95837969, 95845376, 95845483, 9820995098210057, 98211485 власності ТОВ "Україна 2001" (33 вагони) та ТОВ "ХМЕЛЬНИЦЬК-МЛИН" (вагон №95728846), які прибували на адресу ПАТ "Теофіпольський цукровий завод".
Зі вказаних 34 вагонів 33 вагони № 95837746, 95837811, 95837910, 95837944, 95837951, 95837985,9 95845509, 95845558, 98210008, 98210040, 95837852, 95838009, 98210016, 98211519, 95837720, 98209984, 95728853, 95845459, 95845418, 98210073, 95845434, 95838017, 98211527, 98210065, 95837654, 95837704, 95837803, 95837969, 95845376, 95845483, 98209950, 98210057, 98211485 прибували в період з 08.03.2025 по 14.03.2025 зі ст. Одеса-Порт на ст. Білгородка на адресу ТОВ "Степ Транс" за перевізними документами відповідно № 40198798, 40198806, 40198814, 40198822, 40198830, 40198848, 40198855, 40198863, 40198871, 40198889, 40260853, 40260861, 40260887,40260895, 40278632, 40274771, 40274748, 40274789, 40274722, 40274755, 40274706, 40274714, 40274698, 40274730, 40293144, 40293151, 40293169, 40293797, 40293805, 40293177, 40293185, 40293813, 40293821.
Зазначені 33 вагони приймались до перевезення 12.03.2025 та 14.03.2025 зі ст. Білгородка на ст. Білгородка на адресу ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" від відправника ТОВ "Степ Транс" за перевізними документами відповідно № 32444663, 32444671, 32444697, 32444705, 32444713, 32444721, 32444820, 32444838, 32444853, 32444879, 32444689, 32444739, 32444861, 32444903, 32444655, 32444846, 32444648, 32444812, 32444754, 32444895, 32444804, 32444747, 32444911, 32444887, 32463333, 32463283, 32463275, 32463291, 32463341, 32463309, 32463366, 32463325, 32463358.
Про прибуття на адресу ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" вказаних 33 вагонів 12.03.2025 та 14.03.2025 вони були віднесені на відповідальний простій за актами форми ГУ-23 №147, 155 з причини очікування розкредитування вантажоотримувачем перевізних документів: акт № 147 від 12.03.2025 (вагони № 95837746, 95837811, 95837910, 5837944, 95837951, 95837985,9 5845509, 95845558, 98210008, 98210040, 95837852, 95838009, 98210016, 98211519, 95837720, 98209984, 95728853, 95845459, 95845418, 98210073, 95845434, 95838017, 98211527, 98210065); акт № 155 від 14.03.2025 (вагони № 95837654, 95837704, 95837803, 95837969, 95845376, 95845483, 98209950, 98210057, 98211485). 34-й вагон № 95728846 прибув в 08.04.2025р. на ст.Білгородка зі ст.Одеса-Сортувальна на адресу ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" за перевізним документом № 40000047 та був віднесений на його відповідальний простій за актами форми ГУ-23 № 93. 
Відповідно до п. 2.1.4 Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020р., укладеного між ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" та акціонерним товариством «Українська залізниця», передбачено обов`язок Замовника сплачувати послуги Перевізника та інші платежі, належні Перевізнику за Договором з сум внесеної передоплати.
З урахуванням вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача 4 250 743,92 грн. боргу, з яких 4 122 489,96 грн. за користування вагонами та 128 253,96 грн. за зберігання вагонів. 
Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом враховується наступне. 
Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.
Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У ч. 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 119 Статуту залізниць України, плата за користування вагонами справляється лише у випадку затримки вагонів з причин, що залежать від вантажоодержувача.
Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення плати за користування вагонами та плати за зберігання вантажу, посилаючись на затримку вагонів з вини відповідача. Позов обґрунтовано тим, що відповідач не здійснив своєчасного розкредитування перевізних документів, у зв`язку з чим вагони перебували на станції Білогородка на відповідальному простої.
Однак, як встановлено судом, відповідач вжив заходів щодо належного виконання своїх зобов`язань, зокрема ініціював укладення додаткової угоди до договору №4084 про збільшення пропускної спроможності під`їзної колії.
Судом враховано вирок Ізяславського районного суду від 01.09.2025 у справі №675/877/25, яким встановлено факт вчинення посадовою особою позивача кримінального правопорушення, пов`язаного з отриманням неправомірної вигоди за сприяння в укладенні додаткової угоди. 
Матеріалами справи підтверджується, що кількість вагонів, які прибули на станцію, перевищувала погоджені договором технічні можливості прийняття. Відповідач не мав можливості прийняти вагони на під`їзну колію без укладення відповідної додаткової угоди. Таким чином, затримка вагонів була зумовлена діями позивача, а не відповідача.
Статтею 2 ГПК України унормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1. ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.
Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає за належне у задоволенні позову відмовити.
Згідно ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору у справі покладаються на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.
Повний текст рішення складено враховуючи зміст ГПК України за вирахуванням при цьому періоду виконання суддею обов`язків, передбачених Законом України "Про судоустрій та статус суддів".
Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 75, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).
Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складений та підписаний 16.04.2026р. 

Ухвалу надіслати сторонам за допомогою підсистем ЄСІТС в електронні кабінети.

Суддя І.В. Заярнюк