ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року	Львів	Справа № 380/19086/25 пров. № А/857/55390/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючої судді	Хобор Р. Б.,	
суддів:	Бруновської Н.В.,	
 	Шавеля Р.М., 	
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року, що ухвалив суддя Гулик А.Г., у місті Львові, у справі № 380/19086/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державного підприємства „Інфоресурс“, Львівського фахового коледжу харчових технологій та бізнесу Національного університету харчових технологій про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд:
- визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти про порушення ОСОБА_1 послідовності поточного здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України „Про освіту“;
- зобов`язати Міністерство освіти i науки України вжити заходів щодо внесення змін до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо ОСОБА_1 шляхом зазначення в розділі „На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України „Про освіту“ інформації „Так, не порушує““.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на те, що у довідці про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 09 вересня 2025 року № 737994 зазначено, що позивач порушує послідовність здобуття освіти. 
Позивач вважає видану довідку такою, що не відповідає вимогам закону та істотно порушує права позивача, оскільки ОСОБА_1 здобуває освіту в порядку, визначеному, зокрема, частиною 2 статті 10 Закону України „Про освіту“.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України „Про освіту“.
Зобов`язано Міністерство освіти і науки України внести до Єдиної державної електронної бази з питань освіти відомості про відсутність порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України „Про освіту“.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України на користь судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не завершував навчання за освітньо-професійним ступенем фахового молодшого бакалавра, не проходив відповідну атестацію та не отримував диплома бакалавра як особа, яка успішно виконала відповідну освітню програму. 
Отже, на переконання суду першої інстанції, вказані вище факти не можуть свідчити про здобуття відповідного рівня освіти у зв`язку із незавершеністю процесу здобуття освіти. 
За таких обставин, оскільки позивач не завершив навчання за освітньо-професійним рівнем фахового молодшого бакалавра, його повторне зарахування на навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра не може вважатися порушенням послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України „Про освіту“.
Також, суд першої інстанції вказав, що саме Міністерство освіти і науки України та технічний адміністратор Єдиної державної електронної бази з питань освіти - Державне підприємство „Інфоресурс“ мають повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про наявність чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України „Про освіту“ щодо позивача.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення до ЄДЕБО відомостей про порушення позивачем послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону „Про освіту“ є протиправними, у зв`язку із чим вказав, що належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є зобов`язання Міністерства освіти і науки України внести до Єдиної державної електронної бази з питань освіти відомості про відсутність порушення позивачем послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України „Про освіту“. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить це рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що згідно з інформацією наявною в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, здобувач освіти у період з 2018 року по 2019 рік ОСОБА_1 навчався у Державному навчальному закладі „Угнівський аграрнобудівельний ліцей“ для здобуття освітнього ступеню „кваліфікований робітник» (4 рівень НРК) за професією „Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів. Водій автотранспортних засобів. Машиніст крана автомобільного“ , звідки був відрахований.
У період з 2020 року по 2023 рік ОСОБА_1 навчався у Відокремленому структурному підрозділі „Золочівський фаховий коледж Львівського університету природокористування“ для здобуття освітнього ступеня „фаховий молодший бакалавр“ (5 рівень НРК) за спеціальністю „Агроінженерія““, звідки був відрахований за невиконання вимог навчального плану. 
У серпні 2025 року ОСОБА_1 зараховано до Відокремленого структурного підрозділу „Львівський фаховий коледж харчових технологій та бізнесу Національного університету харчових технологій“ для здобуття освітнього ступеня „фаховий молодший бакалавр“ (5 рівень НРК) за спеціальністю „Туризм та рекреація“. 
Таким чином, апелянт вважає, що ОСОБА_1 здобуває освіту в непослідовному порядку, у зв`язку із чим у довідці, сформованій на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі зазначено „Ні, порушує“.
Крім того, відповідач вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо зобов`язання Міністерства освіти і науки України внести зміни до ЄДЕБО про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України „Про освіту“ щодо ОСОБА_1 , оскільки Міністерство освіти і науки України виступає як розпорядник ЄДЕБО, є суб`єктом, який уповноважений на ведення ЄДЕБО, а державне підприємство „Інфоресурс“ - як технічний адміністратор ЄДЕБО, що здійснює технічні функції з обслуговування електронної бази.
Зважаючи на викладене, відповідач вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив, що у період з 03 вересня 2018 року по 10 червня 2019 року позивач проходив навчання у Державному навчальному закладі „Угнівський аграрно-будівельний ліцей“ за програмою підготовки кваліфікованого працівника. 10 червня 2019 року ОСОБА_1 відрахований з Угнівського аграрно-будівельного ліцею у зв`язку із виїздом за межі державного кордону України.
Відповідно до наказу від 11 вересня 2020 року № 59-С ОСОБА_1 зараховано студентом першого курсу заочної форми навчання за спеціальністю 208 „Агроінженерія“ для здобуття фахової передвищої освіти за освітньо-професійним ступенем фахового молодшого бакалавра до Відокремленого структурного підрозділу „Золочівський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування“.
ОСОБА_1 відрахований з Відокремленого структурного підрозділу „Золочівський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування“, відповідно до наказу від 20 вересня 2023 № 110-С за невиконання вимог навчального плану.
Станом на день звернення до суду ОСОБА_1 є студентом Львівського фахового коледжу харчових технологій та бізнесу Національного університету харчових технологій і навчається за освітньо-професійним ступенем фахового молодшого бакалавра на 1 курсі денного відділення за спеціальністю J3 „Туризм та рекреація“. Форма навчання денна. Дата початку навчання за освітньою програмою 01 вересня 2025 року, дата завершення 30 червня 2027 року.
09 вересня 2025 року адміністратор ЄДЕБО сформував довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 737131, у якій, у графі „На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України „Про освіту“, зазначено „Ні, порушує““.
Вважаючи дії відповідача щодо внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору, апеляційний суд виходить із такого.
Спірним у цій справі є питання послідовності здобуття позивачем освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII, у контексті застосування пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII та, відповідно, правомірність формування довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО.
Із матеріалів справи апеляційний суд встановив, що на ім`я позивача сформовано довідку про здобувача освіти за даними ЄДЕБО від 09 вересня 2025 року № 737131 у якій йдеться про порушення позивачем послідовності освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII.
Згідно із частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII, рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти;
перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
За приписами статті 40 Закону № 2145-VІІI, після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту. Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності. Інформація про видані документи про середню, професійну (професійно-технічну), фахову передвищу та вищу освіту вноситься до ЄДЕБО в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Пунктом 23 частини першої статті 1 Закону № 2145-VIII визначено, що рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.
Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 , за невиконання вимог навчального план, відповідно до наказу від 20 вересня 2023 № 110-С, відрахований із закладу освіти, де навчався за освітньо-професійним ступенем фахового молодшого бакалавра.
Станом на день звернення до суду позивач навчається за освітньо-професійним ступенем фахового молодшого бакалавра на 1 курсі за денною формою навчання. Дата початку навчання за освітньою програмою 01 вересня 2025 року, дата завершення 30 червня 2027 року.
Тобто, позивач не здобув вищої освіти на першому (бакалаврському) рівні.
Отже, на переконання апеляційного суду, вказані обставини не можуть свідчити про здобуття позивачем відповідного рівня освіти за освітнім ступенем бакалавр у зв`язку з незавершеністю процесу здобуття освіти.
На факт незавершеності здобуття позивачем вищої освіти безумовно вказують також відомості з ЄДЕБО (щодо позивача), згідно з якими до цієї бази не включено жодної інформації чи документів документів про здобуття позивачем відповідного рівня освіти за освітнім ступенем бакалавр.
Згідно з вимогами статті 5 Закону № 1556-VII, підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.
Статтею 7 Закону № 1556-VII, окрім іншого, передбачено, що документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію.
Встановлюються такі види документів про вищу освіту за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії/доктора мистецтва.
Невід`ємною частиною диплома молодшого бакалавра, бакалавра, магістра, доктора філософії/доктора мистецтва є додаток до диплома європейського зразка, що містить структуровану інформацію про завершене навчання. У додатку до диплома наводиться інформація про результати навчання особи, освітні компоненти, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС, а також відомості про національну систему вищої освіти України.
Інформація про видані дипломи вноситься закладами вищої освіти, крім вищих військових навчальних закладів, до ЄДЕБО.
Аналіз наведених правових норм дає змогу дійти висновку, що фізична особа вважається такою, яка здобула певний рівень освіти та набула знань і навичок, що відповідають такому рівню, у разі завершення нею навчання за відповідною освітньо-кваліфікаційною програмою, виконання необхідного обсягу відповідної освітньої програми та проходження атестації.
Таким чином, основним критерієм є завершеність попереднього етапу навчання та здобуття певного рівня освіти, що має підтверджуватись відповідним документом про освіту.
Як вже встановив апеляційний суд, позивач раніше не отримував жодного документа про вищу освіту, у тому числі за першім (бакалаврським) рівнем.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що послідовність здобуття позивачем освіти відповідає положенням частини другої статті 10 Закону № 2145-VIII, оскільки позивач здобуває перший рівень вищої освіти, який є вищим за раніше здобутий ним рівень повної загальної середньої освіти.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення до ЄДЕБО відомостей про порушення позивачем послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України „Про освіту“ є протиправними.
Щодо питання внесення інформації про здобувача освіти до ЄДЕБО, апеляційний суд зазначає таке.
Ц абзаці четвертому пункту 2 розділу I Положення про ЄДЕБО, затверджене наказом МОН України від 08 червня 2018 року № 620, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.10.2018 за № 1132/32584 (далі - Положення № 620) наведений перелік уповноважених суб`єктів, а саме: розпорядник ЄДЕБО, технічний адміністратор ЄДЕБО, державні органи, органи управління у сфері освіти, Державна служба якості освіти України, Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти, Український центр оцінювання якості освіти, суб`єкти освітньої діяльності, підприємства, установи та організації, що належать до сфери управління розпорядника ЄДЕБО, інші особи, яким надається доступ до ЄДЕБО або окремих її складових у порядку та обсягах, визначених законодавством.
Власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є МОН України, технічним адміністратором - ДП „Інфоресурс“, що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО. Розпорядник ЄДЕБО є володільцем інформації, що міститься в ЄДЕБО (пункт 5 розділу I Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти).
Відповідно до норм, що містяться у підпунктах 1, 3 та 6 пункту 1 розділу IV Положення № 620 розпорядник ЄДЕБО як уповноважений суб`єкт виконує, зокрема, такі основні функції: вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; використовує інформацію, що міститься в ЄДЕБО, у тому числі персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством; встановлює вимоги до апаратного та програмного забезпечення ЄДЕБО.
Суб`єкти ж освітньої діяльності та їх територіально відокремлені структурні підрозділи (відокремлені підрозділи), що надають освітні послуги у сфері, зокрема, вищої освіти, відповідно до пункту 8 розділу IV Положення № 620 уповноважені: вносити до ЄДЕБО та підтримувати в повному, актуальному та достовірному стані інформацію за переліком, визначеним у відповідних пунктах Положення; підтверджувати зазначену в ЄДЕБО інформацію про себе один раз на рік, якщо інше не визначено розпорядником ЄДЕБО; здійснювати в ЄДЕБО інші дії у порядку та обсягах, передбачених відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО.
З огляду на вищевказані норми Положення № 620 апеляційний суд вважає, що формування інформації з ЄДЕБО для видання документів у сферах, зокрема, вищої освіти здійснюється автоматизовано з використанням програмного забезпечення, вимоги до якого встановлює Міносвіти як розпорядник зазначеної системи, який також є володільцем вказаної інформації та має повний доступ до неї як уповноважений суб`єкт.
При цьому, за змістом пункту 2 розділу IV Положення про ЄДЕБО, забезпечення функціонування ЄДЕБО здійснюється технічним адміністратором системи в порядку, визначеному Міносвіти як розпорядником ЄДЕБО, у тому числі й стосовно здійснення заходів із технічного і технологічного забезпечення ЄДЕБО, створення, модернізації і супроводження її програмного забезпечення.
Апеляційний суд зауважує, що заклад освіти, в якому станом на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин навчається позивач, в силу своїх повноважень, не має технічної можливості для формування та видачі довідки з ЄДЕБО з іншим змістом відомостей щодо поточного здобуття освіти, порушення або непорушення послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII, аніж той, який був сформований системою, оскільки такий документ формується автоматично з використанням засобів програмного забезпечення, вимоги до якого визначає МОН України.
Необхідно зауважити, що хоча формування довідки з ЄДЕБО й здійснюється автоматично у цій системі, однак порядок вчинення таких дій визначається безпосередньо МОН України шляхом забезпечення функціонування ЄДЕБО і встановлення вимог до апаратного та програмного забезпечення вказаної системи. Тобто формування довідки про здобувача освіти є результатом виконання вказаним Міністерством закріплених за ним у законі повноважень. Це ж Міністерство є володільцем усієї інформації, яка міститься в ЄДЕБО, має повний доступ до неї та не позбавлене технічної можливості і повноважень сформувати довідку про здобувача освіти з дотриманням вимог законодавства.
На підставі аналізу вищевказаного нормативного регулювання апеляційний суд вважає, що саме МОН України та технічний адміністратор ДП „Інфоресурс“ мають повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про наявність чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII, натомість навчальний заклад, в якому навчається позивач, виконує лише технічну функцію, оскільки довідка формується автоматично на підставі даних ЄДЕБО, а тому позовні вимоги в цій частині також є підставними та обґрунтованими.
Зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання Міністерства освіти і науки України внести до Єдиної державної електронної бази з питань освіти відомості про відсутність порушення позивачем послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України „Про освіту“.
Цей висновок є підставою для задоволення позову.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції - без змін.
Оскільки, апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі № 380/19086/25 - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель