КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/204/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача 1: Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )
до відповідача 2: Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 )
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування і не виплати збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні ОСОБА_1 в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після тяжкого поранення за періоди: 04.03.2024; 05.03.2024 - 13.05.2024; 10.05.2024 - 02.06.2024 (відпустка на лікування після поранення 30 днів); 11.06.2024 - 09.08.2024 (відпустка на лікування після поранення 60 днів); 09.08.2024 - 02.09.2024; 30.08.2024 - 02.09.2024 (відпустка на лікування після поранення 30 днів); 02.09.2024 - 19.11.2024;
2) зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 до 100 000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні ОСОБА_1 в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після тяжкого поранення за періоди: 04.03.2024; 05.03.2024 - 13.05.2024; 10.05.2024 - 02.06.2024 (відпустка на лікування після поранення 30 днів); 11.06.2024 - 09.08.2024 (відпустка на лікування після поранення 60 днів); 09.08.2024 - 02.09.2024; 30.08.2024 - 02.09.2024 (відпустка на лікування після поранення 30 днів); 02.09.2024 - 19.11.2024.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), без повідомлення (виклику) сторін.
24.02.2025 року суд задовольнив клопотання представника відповідача та зупинив провадження у справі до визначення правонаступника відповідача.
Ухвалою судді від 15.08.2025 поновлено провадження у справі.
Ухвалою судді 28.08.2025 залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Військову частину НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем не в повній мірі нараховано та виплачено позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн. пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, отриманого 04.03.2024 року. Тому позивач змушений був звернутись до суду для захисту своїх прав.
Відповідач, заперечуючи проти позову, 03.02.2025 надав відзив на позов, вимоги якого не визнаються та вказується, що у зв`язку з пораненням 04.03.2024, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивачу нараховано та сплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, збільшену до 100 000,00 гривень, пропорційну дням перебування на стаціонарному лікуванні, з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу відповідно до:
- наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 30.03.2024 року №67 за період з 04.03.2024 року по 30.03.2024 року, нараховано 96 774,20 грн., перераховано на рахунок військовослужбовця 95 516,14 грн. (утримано військовий збір 1,5%);
- наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 15.05.2024 року № 100 за період з 31.03.2024 року по 12.05.2024 року, нараховано 141 935,49 грн., перераховано на рахунок військовослужбовця 139 806,46 грн. (утримано військовий збір 1,5%);
- наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 25.07.2024 року № 151 за період з 13.05.2024 року по 01.07.2024 року включно, нараховано 164 516,13 грн., перераховано на рахунок військовослужбовця 162 048,39 грн. (утримано військовий збір 1,5%).
У Відповідача відсутні підстави з включення Позивача до наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень на підставі висновку військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні (довідка №1960 від 13.08.2024), виданого Військово-медичним клінічним центром Південного регіону після 04.07.2024.
Натомість з 14.01.2025 Відповідач зобов`язаний включити Позивача до наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень на підставі висновку гарнізонної військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону Клініка Амбулаторно-поліклінічної допомоги (довідка від 14.01.2025 №209/в), адже висновок містить про потребу Позивача тривалого лікування з визначеним строком (30 календарних днів).
Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Збройні Сили призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 у березні 2022 року, проходить службу на посаді номер обслуги 3 протитанкового розрахунку СПГ протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 № 180 від 15.03.2024 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на посаді номер обслуги 3 протитанкового розрахунку СПГ протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , під час виконання бойового завдання на глибину ротного опорного пункту на лівому березі річки Дніпра, 04.03.2024 отримав поранення. Місце події - лівий берег річки Дніпро, район Антонівського автомобільного мосту та дач. Солдат ОСОБА_1 перебував у засобах індивідуального захисту. В стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не перебував. Вважати поранення солдата ОСОБА_1 пов`язане із захистом Батьківщини.
Після отриманого поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні та відпустках за станом здоров`я, водночас останній вказує, що відповідач протиправно не нарахував додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарського-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, отриманим 04.03.2024 року, з 04.03.2024; з 05.03.2024 - 13.05.2024; з 10.05.2024 - 02.06.2024 (відпустка на лікування після поранення 30 днів); з 11.06.2024 - 09.08.2024 (відпустка на лікування після поранення 60 днів); з 09.08.2024 - 02.09.2024; 30.08.2024 - 02.09.2024 (відпустка на лікування після поранення 30 днів); з 02.09.2024 - 19.11.2024.
Вказані обставини підтверджено наступними документами:
- виписка №1867 від 10.05.2024 - з 05.03.2024 по 13.05.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону;
- довідка ВЛК ВМЦК Південного регіону №1192 від 10.05.2024 - з 10.05.2024 по 02.06.2024 потребує відпустки на лікування після поранення 30 днів;
- довідка ВЛК ВМЦК Південного регіону №2468/6 від 11.06.2024 - з 11.06.2024 по 09.08.2024 потребує відпустки на лікування після поранення 60 днів;
- довідка ВЛК ВМЦК Південного регіону №1960 від 13.08.2024 - потребує тривалого лікування;
- довідка ВЛК ВМЦК Південного регіону №2132 від 30.08.2024 потребує реабілітаційного лікування на 30 днів;
- виписка від 02.09.2024 - з 09 серпня 2024 року по 02 вересня 2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у військовому медичному клінічному центрі Південного регіону, потребував відпустки за станом здоров`я на 30 днів;
- виписка №1519 від 19.11.2024 - з 02.09.2024 по 19.11.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_6 ) в АДРЕСА_3 .
Відповідно до перелічених виписок, у вказані періоди позивач перебував на стаціонарному лікуванні за наслідками отриманого 04.03.2024 року поранення. 
Незгода позивача із бездіяльністю відповідача щодо виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 р. № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168.
Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі по тексту – Постанова №168), пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 р. № 912/з/29, абзацами 3, 4 п. 3 якого передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості періодів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
До того ж, такої умови, як безперервність перебування на лікуванні, для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн. приписами Постанови №168 не передбачено.
Відтак, у спірних правовідносинах по даній справі підлягають застосуванню саме приписи постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168.
Відповідно до довідки про обставини травми від 15.03.2024 №180, під час захисту Батьківщини та бойового завдання у складі військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 04.03.2024 року отримав поранення.
Суд зазначає, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) дотримані та підтверджуються довідкою військової частини НОМЕР_2 від 15.03.2024 №180, виписками з лікарень та довідками ВЛК, відповідно до яких ОСОБА_1 04.03.2024 року, отримавши поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 30.03.2024 року №67 за період з 04.03.2024 року по 30.03.2024 року, нараховано 96 774,20 грн., перераховано на рахунок військовослужбовця 95 516,14 грн. (утримано військовий збір 1,5%); наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 15.05.2024 року № 100 за період з 31.03.2024 року по 12.05.2024 року, нараховано 141 935,49 грн., перераховано на рахунок військовослужбовця 139 806,46 грн. (утримано військовий збір 1,5%); наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 25.07.2024 року № 151 за період з 13.05.2024 року по 01.07.2024 року включно, нараховано 164 516,13 грн., перераховано на рахунок військовослужбовця 162 048,39 грн. (утримано військовий збір 1,5%).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не виплачено позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100 000 гривень, за період з 01.07.2024 по 19.11.2024 для лікування за висновком ВЛК та за періоди перебування на стаціонарному лікуванні, пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, в зв`язку з травмуванням 04.03.2024, пов`язаним із захистом Батьківщини. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Що стосується вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що відповідач має намір та буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.
За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову позивача.
Керуючись статтями 2, 19, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_4 щодо не нарахування і не виплати збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні ОСОБА_1 в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після тяжкого поранення за період з 01.07.2024 по 19.11.2024.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_4 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні ОСОБА_1 в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після тяжкого поранення за період з 01.07.2024 по 19.11.2024.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які зареєстрували електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи. Вказане не позбавляє права таку особу отримати копію судового рішення у паперовій формі за її окремою заявою.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО