Справа № 750/17415/25
Провадження № 2-а/750/26/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Косенка О.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

у грудні 2025 року  ОСОБА_1 (далі – Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до  ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – Відповідач) про скасування постанови Т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 2445 від 15.12.2025 про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
В обґрунтування позову посилається на те, що згідно з твердженнями ТЦК, 17 жовтня 2025 року щодо нього була оформлена повістка, яка нібито була направлена поштовим відправленням. При цьому його ніхто не повідомляв про її виписку або надсилання, особисто Позивач такої повістки не отримував, підпису про її отримання не ставив, а також не отримував жодних повідомлень від АТ «Укрпошта» про надходження рекомендованого листа. 22 листопада 2025 року, побачивши в застосунку «Резерв+» інформацію про свій розшук, Позивач самостійно звернувся до ТЦК з метою врегулювання ситуації. Без будь-якого примусу з боку державних органів він пройшов військово-лікарську комісію, оновив облікові дані, подав усі необхідні документи, а також подав документи для оформлення відстрочки від призову у зв`язку з навчанням. 
У період з 26 листопада по 10 грудня 2025 року Позивач неодноразово з`являвся в ТЦК, співпрацював з посадовими особами та виконав усі вимоги щодо військового обліку. 10 грудня 2025 року щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, після чого його повідомили, що він має з`явитися 15 грудня 2025 року для ознайомлення з постановою. 19 грудня 2025 року Позивач прибув до ТЦК з метою отримання військового квитка, який був йому виданий без будь-яких зауважень, що підтверджує повне виконання ним обов`язків щодо військового обліку. Того ж дня Позивачу повідомили, що через його неявку 15 грудня постанову вже направлено поштовим відправленням. Лише 21 грудня 2025 року він самостійно отримав зазначену постанову у відділенні АТ «Укрпошта», при цьому жодних повідомлень про надходження листа йому попередньо не надходило. У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що повістка від 17 жовтня 2025 року була вручена йому належним чином. Відсутній його особистий підпис про її отримання, відсутній акт про відмову від отримання, відсутні підтвердження вручення рекомендованого листа або повідомлення про його надходження. Сам факт направлення поштового відправлення не є доказом його отримання адресатом і не створює юридичного обов`язку з`являтися в ТЦК. 
З вказаною постановою Позивач не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 26.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам надано строк для подачі заяв по суті справи. 
Відповідач через канцелярію суду подав відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив, вказавши, що Позивачу 19.10.2025 скеровано повістку за № 5242732 від 17.10.2025 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 31.10.2025 о 09.00 год. Згідно повідомлення Укрпошти про причини повернення від 28.10.2025 повістка повертається у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, що відповідно до пункту 41 Порядку являється належним оповіщенням про прибуття за викликом. 
Саме тому відносно Позивача 10.12.2025 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та 15.12.2025 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.
Щодо тверджень Позивача про те, що розгляд справи відбувався за його відсутності та він дізнався про розгляд лише 19.12.2025 вони є безпідставним, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення за № 2445 від 10.12.2025 міститься підпис Позивача про ознайомлення із датою розгляду справи. Позивач стверджує про те, що в період з 26.11.2025 по 10.12.2025 неодноразово з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак це не зовсім так. Позивач 27.11.2025 через застосунок Резерв+ подав заяву про видачу направлення на ВЛК, в електронному вигляді отримав таке направлення без відвідування ТЦК та СП. На підтвердження надається витяг із Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів із інформацією про звернення та направлення на ВЛК. Військово-лікарську комісію Позивач пройшов лише 05.12.2025, на підтвердження надається довідка ВЛК. І лише 10.12.2025 Позивач, маючи з 27.11.2025 право на відстрочку від призову на військову службу по мобілізації прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
10 грудня 2025 року офіцером відділення обліку та бронювання лейтенантом ОСОБА_2 відносно Позивача було складено протокол № 2445 про адміністративне правопорушення за фактом порушення абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 10) . 
15 грудня 2025 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника  ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_3 було винесено постанову № 2445 про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн (а.с. 7).
У постанові зазначено, що  ОСОБА_1  не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , для уточнення даних, чим порушив абзац 8 частини 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. ст. 210, 210-1, 211, (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що Позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ.
Згідно ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.
Частиною 3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ встановлено обов`язки громадян під час мобілізації, зокрема: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (абз. 8 ч. 3 ст.22 Закону №3543-ХІІ).
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк (абз. 19-20 ч. 3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів (абз. 22 Закону №3543-ХІІ).
Судом встановлено, що повісткою №5242732, яка згенерована в електронному вигляді та містить QR-код, Позивача було зобов`язано 31.10.2025 на 09.00 годину з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних (а.с. 32).
19 жовтня 2025 року відділенням поштового зв`язку АТ «Укрпошта» вказану повістку було направлено рекомендованим листом (№ відправлення: 067021181720) з відділення АТ «Укрпошта» на адресу за місцем проживання Позивача, яке він указане у його військово-обліковому документі, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується корпією опису вкладення до поштового рекомендованого відправлення(а.с. 33).
За результатами перевірки статусу відправлення (трекінгом) наданим на виконання ухвали суду АТ «Укрпошта» поштове відправлення № 067021181720 22.10.2025 прибуло до відділення 14034 м. Чернігів, 24.10.2025 здійснено невдалу спробу його вручення та 28.10.2025 відділенням 14034 м. Чернігів АТ «Укрпошта» повернуто повістку ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку із відсутністю Позивача за вказаною адресою (а.с. 67).
У відповідності до Порядку проведення призову громадян на військову службу по мобілізації в особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 560 від 16.05.2024, особа вважається належним чином повідомленою про необхідність явки до ТЦК, якщо повістка про виклик згенерована в електронному вигляді, підписана кваліфікованим підписом керівника ТЦК, направлена рекомендованим листом з описом вкладення за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення облікових даних.
Пунктом 41 Порядку передбачено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Пунктом 41-1 Положення передбачено, що перевірка чинності повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проводиться шляхом зчитування QR-коду за допомогою технічних засобів, які дають змогу відтворити відомості, зазначені у повістці, у тому числі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням мобільного додатка.
Отже, Позивач вважається належним чином повідомленим про необхідність явки до ТЦК, а тому суд відхиляє його доводи щодо зворотнього.
Факт складення стосовно Позивача протоколу про адміністративне правопорушення, надання письмових пояснень та підпису протоколу, а також притягнення його до адміністративної відповідальності про адміністративне правопорушення підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Позивач надав свою суб`єктивну оцінку наявності (відсутності) підстав для виклику його до ТЦК та СП та як наслідку наявності (відсутності) у нього обов`язку прибути за повісткою, яка не грунтується на нормах законодавства.
У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 2а- 475/09/1370 застосовані релевантні для цієї справи висновки та практика ЄСПЛ, за якими не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Саме рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки. Тобто, не кожен дефект певного адміністративного акта, якими по своїй суті є і протокол та постанова про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне (істотне) порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), де вказано, що згідно з усталеною судовою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 3 вказаної статті визначено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
Зі сторони Позивача належних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів суду не надано.
З огляду на встановлені обставини, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята уповноваженою особою Відповідача в межах наданих йому законом повноважень та з дотриманням вимог КУпАП, а тому підстави для її скасування відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Оскільки у задоволенні позову необхідно відмовити, понесені судові витрати у справі суд повністю покладає на Позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4  № 2445 від 15.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Суддя