ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/954/25  Номер провадження 22-ц/814/899/26	Головуючий у 1-й інстанції Цімбота Л.Г.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дорош А.І., Дряниця Ю.В., 
секретар Ванда А.М.,
з участю представника позивача - адвоката Погорілого Р.О., представника відповідача- адвоката Діренко М.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Погорілим Русланом Олександровичем, на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 17 вересня 2025 року, постановлене суддею Цімботою Л.Г., 
та за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2025 року, постановлену суддею Цімботою Л.Г., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» про розірвання договору оренди земельної ділянки, 

в с т а н о в и в:
19.05.2025 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що є власником земельної ділянки загальною площею 4,273 га з кадастровим номером 5322685800:00:002:0136, яка розташована на території Ригівської сільської ради Миргородського (раніше - Лохвицького) району Полтавської області.
03.08.2022 між ним та ТОВ «Райз-Схід» укладено договір оренди землі, за умов якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 5322685800:00:002:0136. Сторонами зобов`язання погоджено такі його істотні умови: орендна плата - 17,365% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, яка склала 19601,95 грн за повний рік оренди і вноситься у грошовій формі; орендар вносить орендну плату один раз на рік до 31 грудня в якому укладено цей договір, пропорційно фактичній кількості календарних днів оренди, у подальшому орендна плата сплачується один раз на рік до 31 грудня проточного року; у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення.
При укладенні договору позивачем надано актуальні реквізити для виплати орендної плати, які ним не змінювалися. 
Водночас, у орендаря має місце систематичне порушення строку оплати оренди за договором оренди, а саме: за 2022 рік - сплачена 14.02.2023 та 14.03.2023; за 2024 рік - 16.01.2025. Прим цьому, у 2022 та 2023 роках орендна плата була сплачена у меншому розмірі, ніж встановлено умовами договору оренди землі, а саме: у 2022 році до сплати після оподаткування підлягало 6527,99 грн без інфляційних нарахувань, 7833,58 грн - з інфляційними нарахуваннями, а фактично надійшло 6495,35 грн, недоплата 1338,23 грн. Відповідна доплата надійшла позивачу 14.03.2023, але з призначенням «орендна плата за 2023 рік». 
У 2023 році до сплати (після оподаткування) підлягало 15 779,57 грн без інфляційних нарахувань, 16 584,33 грн з інфляційними, а фактично надійшло 15 779,57 грн, недоплата 804,76 грн. Таким чином має місце факт систематичного порушення орендарем умов зобов`язання, що є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки відповідно до частини другої статті 651 ЦК України та п. «д» ч.1 ст.141 Закону України «Про оренду землі».
Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 17.09.2025 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» про розірвання договору оренди земельної ділянки - відмовлено.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем не підтверджено належними доказами факт систематичного порушення орендарем умов зобов`язання, що виключає підстави для дострокового розірвання договору оренди землі. 
22.09.2025 ТОВ «Райз-Схід» звернулося в суд із заявою, у якій просить стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства витрати на правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн.
Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 02.10.2025 у задоволенні заяви ТОВ «Райз-Схід» про ухвалення додаткового судового рішення - відмолено. 
Ухвала районного суду вмотивована тим, що заявником не надано доказів, які б підтверджували понесені товариством витрати на правову допомогу, договір на підставі якого такі послуги були надані, а також докази оплати їх вартості.
Із рішенням районного суду по суті спору не погодився позивач, в інтересах якого діє представник - адвокат Погорілий Р.О., та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Звертає увагу на документально підтверджений факт систематичного не виконання орендарем істотних умов договору, зокрема шляхом несвоєчасної та неповної сплати орендодавцю орендної плати за користування земельною ділянкою за 2022-2023 роки.
При постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції викладене залишив поза увагою, як і відсутність доказів зі сторони відповідача на спростування доводів позивача, що суперечить принципам цивільного судочинства, які покладають на сторони обов`язок доводи свої твердження. 
Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано, тоді як сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідач ТОВ «Райз Схід» оскаржив ухвалу районного суду про відмову в постановленні додаткового судового рішення. Посилаючись на порушення норм процесуального закону при її постановленні, просить ухвалу районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з позивача на користь товариства правничі витрати у розмірі 12 000,00 грн.
Вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали районний суд допустив порушення вимог статей 133, 258, 270 ЦПК України, оскільки урезультаті розгляду заяви ТОВ «Райз-Схід» про ухвалення додаткового рішення постановив не додаткове рішення, а ухвалу.
Наголошує, що ТОВ «Райз-Схід» разом із заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу було надано суду договір про надання правничої допомоги та акт приймання-передачі виконаних робіт, які відповідно до сталої позиції Великої Палати Верховного Суду, зокрема, сформованої у справі №904/4507/18 від 12.05.2020, є належними та достатніми доказами на підтвердження понесених заявником правничих витрат. При цьому докази на підтвердження фактичної оплати таких витрат не є обов`язковою передумовою для їх стягнення.
Ухвалами Полтавського апеляційного суду від 28.10.2025 та від 27.11.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлені ухвали апеляційного суду від 29.10.2025 та від 28.11.2025.
30.10.2025 представником позивача - адвокатом Погорілим Р.О. подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, яку просить залишити без задоволення. 
У суді апеляційної інстанції представник позивача - адвокат Погорілий Р.О. доводи поданої ним апеляційної скарги підтримав, наполягав на її задоволенні. Проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.
Представник відповідача - адвокат Діренко М.С. заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача, наполягаючи на законності оскаржуваного судового рішення. Підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги та просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним правничі витрати. 
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.08.2022 ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,273 га, з кадастровим номером 5322685800:00:002:0138, що розташована на території Ригівської сільської ради Миргородського (колишнього Лохвицького) району Полтавської області; підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 03.08.2022, зареєстровано в реєстрі №453./а.с.13-14/
13.06.2022 сформовано Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 5322685800:00:002:0138, яка склала 112 881,94 грн./а.с.18/
03.08.2022 між ОСОБА_1 (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» (орендар) укладено договір оренди землі, за яким орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне володіння та користування земельну ділянку з кадастровим номером 5322685800:00:002:0138, яка знаходиться на території Полтавської області, Лохвицького району, Ригівської сільської ради (п.1.1).
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення даного договору становить 112 881,94 грн (п.2.6). Договір укладено строком на 15 років, перебіг якого починається з дати укладення цього договору (п.3.1.).Орендна плата складає 17,365% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на дату укладення договору становить 19 601,95 грн за повний рік оренди і вноситься у грошовій формі (п.4.1.). 
Із орендної плати, яка належить виплаті орендодавцю, вираховується податок з доходів орендодавця згідно Податкового кодексу України та військового збору (до моменту його скасування) (п.4.2.).
Орендна плата у грошовій формі виплачується через касу або шляхом безготівкового переказу за реквізитами, зазначеними у відповідній заяві орендодавця або у інший спосіб, який погоджений сторонами не заборонений законодавством (п.4.3.).
В разі, якщо розмір НГО (в т.ч. з урахуванням її індексації) земельної ділянки за звітний рік (рік в якому нараховується та сплачується орендна плата) не змінювався обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції. У такому випадку до орендної плати застосується індекс інфляції, що розраховується як добуток індексів інфляції за 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому виплачується орендна плата (п.4.4.2.).
Орендар вносить орендну плату один раз на рік, за перший рік оренди, орендна плата сплачується до 31.12., в якому укладено цей договір, пропорційно фактичній кількості календарних днів оренди, в подальшому орендна плата сплачується один раз на рік до 31.12. поточного року. Орендар має право виплачувати орендна плату частинами, протягом строку, визначеного договором (п.4.5.). 
У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення. Орендар не несе відповідальності за порушення строків виплати у випадку, якщо таке порушення сталося з вини орендодавця, зокрема, якщо орендодавець не надав актуальних реквізитів, необхідних для виплати орендної плати (п.4.8.)./а.с.15-17/
Позивачем надано виписку по рахунку за карткою НОМЕР_1 за період із 01.01.2023 по 21.02.2023, якою підтверджено зарахування коштів: 17.02.2023 - орендна плата по договору оренди землі за 2022 рік у розмірі 5 407,22 грн; 14.02.2023 - орендна плата по договору оренди землі за 2022 рік у розмірі 6 495,35 грн./а.с.10-11/
Відповідачем надано докази на підтвердження належності виконання зобов`язання, а саме, копії платіжних інструкцій: від 16.01.2025 №494 - орендна плата за 2024 рік у розмірі 16 584,33 грн; від 31.08.2023 №19573 - орендна плата за 2023 рік у розмірі 15 779,57 грн; від 15.03.2023 №6729 - орендна плата за 2023 рік у розмірі 1 338,23 грн; від 14.02.2023 №3623 - орендна плата за 2022 рік у розмірі 6 527,99 грн./а.с.37-38/
22.09.2025 відповідач ТОВ «Райз-Схід» звернувся в суд із заявою про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 12 000,00 грн. На підтвердження підставності та розміру стягнення судових витрат, відповідачем надано: акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) по договору про надання правничої допомоги №АБ-012025 від 04.01.2025; договір про надання правничої допомоги №АБ-012025 від 04.01.2025./а.с.100-106/
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що наявні у справі докази свідчать про істотне порушення відповідачем умов договору виключно при виплаті орендної плати за 2022 рік. Що ж до несвоєчасної виплати орендної плати за 2024 рік, то районний суд погодився із доводами відповідача про неістотність порушення, оскільки пропуск визначеного договором терміну виплати орендної плати є незначним та склав лише два тижні. 
Із підстав викладеного, районний суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими докази систематичне порушення відповідачем істотних умов договору щодо несплати орендної плати, що виключає підстави для його розірвання.
Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача про стягнення правничих витрат, районний суд виходив із того, що останнім не надано доказів на підтвердження оплати послуг адвоката.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з таких підстав 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За частиною другою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
За змістом частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 виснувала, що у разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначено умовами договору оренди землі, тобто коли орендар допустив недоплату орендної плати й таке порушення умов договору є істотним, тоді застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України.
Тобто якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі частини другої статті 651 ЦК України.
У випадку неістотної недоплати орендної плати (чи встановлення неістотності такого порушення судом) ефективним та пропорційним буде такий спосіб захисту, як стягнення заборгованості з орендної плати.
Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.
У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.
Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 910/2861/18 та від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, у яких зазначено, що для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.
Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі №199/3846/19).
Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2026 року по справі №198/346/24 ураховує, що у контексті частини другої статті 651 ЦК України систематична несплата може підтверджувати ненадійність контрагента і те, що кредитор не може бути впевнений у належному виконанні договору в майбутньому, і такий висновок не спростовується подальшим погашенням заборгованості. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України йдеться про факт систематичної повної несплати, і такий факт уже завершився в минулому, тому підстава для пред`явлення позову (і для його задоволення) продовжує існувати.
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У справі, яка переглядається судом встановлено, що 03.08.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «Райз-Схід» укладено договір оренди землі №б/н, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 4,273 га, кадастровий номер 5322685800:00:002:0138, яка знаходиться на території Ригівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, строком на 15 років.
У пункті 2.6 договору оренди землі визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 112 881,94 грн.
Згідно з пунктом 4.1 договору оренди землі, орендна плата становить 17,365% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за один повний рік користування земельною ділянкою, з якої вираховується податки та збори з доходів орендодавця згідно Податкового кодексу України.
Таким чином, відповідно до умов договору, розмір орендної плати за договором становить 19 601,95 грн (112 881,94 х 17,365 %) на рік.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що орендар вносить орендну плату один раз на рік, за перший рік оренди, орендна плата сплачується до 31 грудня року, в якому укладено цей договір, пропорційно фактичній кількості календарних днів оренди, в подальшому орендна плата сплачується один раз на рік до 31 грудня поточного року. Орендар має право виплачувати орендну плату частинами, протягом строку, визначеного цим договором.
За перший рік орендна плата здійснюється з 03.08.2023, за останні роки орендна плата сплачується пропорційно фактичній кількості днів оренди.
Відповідно до пункту 9.4 договору оренди, орендар зобов`язаний вчасно сплачувати всі належні за цим договором орендні платежі.
Сторони визначили, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору (пункт 13.1 договору). Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини (пункт 13.2 договору).
Як на підставу для розірвання договору позивач посилався на систематичну несвоєчасну сплату відповідачем орендної плати упродовж 2023-2024 років. Зокрема, за 2023 рік сплачено орендну плату в загальному розмірі 17 117,80 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №19573 від 31.08.2023 та №6729 від 15.03.2023; а за 2024 рік - у розмірі 16 584,33 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №494 від 16.01.2025.
Натомість, вчинений відповідачем платіж: від 14.02.2023 №3623 - орендна плата за 2022 рік у розмірі 6 527,99 грн, передує виникненню мж сторонами зобов`язання. 
Відповідно, наявні у справі докази у своїй сукупності підтверджують систематичне порушення відповідачем умов договору оренди землі, що полягає у несвоєчасній та не у повному обсязі, у тому числі без індексації, сплаті орендної плати за 2023 та 2024 роки.
При цьому, Верховний Суд неодноразово зазначав, що систематична (два і більше разів) несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину, у тому числі сплата орендної плати не у повному обсязі (часткове виконання зобов`язання), є підставою для розірвання такого договору.
Більше того, сам факт систематичного порушення договору оренди щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в подальшому, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (постанови Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17, від 31 липня 2020 року у справі № 479/1073/18, від 23 березня 2021 року у справі № 922/2754/19, від 18 жовтня 2023 року у справі № 926/5237/22).
Встановивши факт невиплати орендарем орендної плати у належному порядку та розмірі у 2023-2024 роках за користування земельною ділянкою, що свідчить про систематичне невиконання умов договору в частині своєчасного розрахунку за орендною платою, яка мала б виплачуватись орендодавцю щорічно не пізніше 31 грудня поточного року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ТОВ «Райз-Схід» про розірвання договору оренди земельної ділянки.
Стосовно розподілу судових витрат, колегія суддів ураховує наступне
Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Установивши, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення районного суду скасуванню із постановленням нового рішення про задоволення позову, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала районного суду від 02.10.2025 підлягає скасуванню, оскільки підстави для компенсації відповідачу понесених ним правничих витрат є відсутніми. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Погорілим Русланом Олександровичем, - задовольнити. 
Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 17 вересня 2025 року -0 скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» про розірвання договору оренди земельної ділянки задовольнити.
Розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 03 серпня 2022 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» стосовно земельної ділянки з цільовим призначенням: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,273 га з кадастровим номером 5322685800:00:002:0138, що розташована на території Ригівської сільської ради.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» - задовольнити частково.
Ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2025 року - скасувати. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09.03.2026.

Головуючий суддя         Л.І. Пилипчук

Судді           А.І. Дорош 

Ю.В. Дряниця