РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
20 квітня 2026 р.  Справа № 120/11556/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що після досягнення 50 - річного віку та при наявності відповідного стажу позивач звернулась до органу пенсійного забезпечення із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" та ч. 1 ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як матері, яка виховала до шестирічного віку дитину з інвалідністю. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 023830032716 від 13.05.2025 відповідач відмовив у призначенні пенсії, оскільки документами не підтверджено, що інвалідність у дитини настала до шестирічного віку.
Ухвалою суду від 25.08.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.
Копію ухвали ( документ в електронному вигляді ) було надіслано одержувачу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області в його електронний кабінет та доставлено 27.08.2025 о 01:21, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Проте, у встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано, як і не надходило до суду заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Таким чином, виходячи з вищенаведених положень КАС України, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, а відтак суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в письмовому провадженні, за наявними в ній матеріалами.
Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Син позивачки визнаний інвалідом з дитинства, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ № 363896 від 11.06.2019. Діагноз: «вроджена вада розвитку сечовидільної системи: агенезія лівої нирки. ХХН ІІІ ст (ШКФ 44мл/хв.) тубуло-інтерстиційний нефрит єдиної правої нирки, загострення. Ренальна гіпертензія І. СНО". 
06.05.2025 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області з заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як матері, яка виховала дитину з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 023830032716 від 13.05.2025, прийнятим за принципом екстериторіальності, у призначенні дострокової пенсії позивачу було відмовлено, в зв`язку з тим, що при поданні заяви про призначення дострокової пенсії за віком заявниця не надала документів, які підтверджують встановлення інвалідності ОСОБА_2 до шестирічного віку. До справи долучено відповідь від ТзОВ "Центр здоров`я медсан" № 39 від 08.04.2025 на запит управління обслуговування громадян відділу обслуговування громадян № 13 (сервісного центру), де вказано, що дитина 1998 р.н. визнана дитиною-інвалідом в 2010 році (тобто в 12 років).
Також в рішенні зазначено, що страховий стаж позивачки становить 19 років 07 місяців 12 днів.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Так, статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років. За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років.
Як свідчать, матеріали справи рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 023830032716 від 13.05.2025, прийнятим за принципом екстериторіальності, у призначенні дострокової пенсії позивачу було відмовлено, в зв`язку з тим, що при поданні заяви про призначення дострокової пенсії за віком заявниця не надала документів, які підтверджують встановлення інвалідності ОСОБА_2 до шестирічного віку. До справи долучено відповідь від ТзОВ "Центр здоров`я медсан" № 39 від 08.04.2025 на запит управління обслуговування громадян відділу обслуговування громадян № 13 (сервісного центру), де вказано, що дитина 1998 р.н. визнана дитиною-інвалідом в 2010 році (тобто в 12 років).
Також в рішенні зазначено, що страховий стаж позивачки становить 19 років 07 місяців 12 днів.
Так, згідно з випискою з амбулаторної карти №11268 ТОВ "Центр здоров`я Медсан" сину позивачки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз «вроджена вада розвитку сечовидільної системи: агенезія лівої нирки. ХХН ІІІ ст (ШКФ 44мл/хв.) тубуло-інтерстиційний нефрит єдиної правої нирки, загострення. Ренальна гіпертензія І. СНО". 
Також у виписці зазначено, що ОСОБА_2 хворіє з дитинства, під час обстеження в ВОДКЛ було виявлено ваду розвитку сечової системи - агенезію лівої нирки та наднирника - 2008 рік, лікувався та спостерігався в дитячого уролога, нефролога. В дитини згодом було діагностовано хронічний пієлонефрит єдиної правої нирки. На обласній ЛКК від 02.02.2010 видано рішення про надання державної соціальної допомоги дитині. Медичний висновок № 68 від 13.12.2010. В 2019 році продовжено групу інвалідності ІІІ-тю безстроково (а.с. 11 ).
Агенезія лівої нирки - це вроджена вада розвитку, відсутність органу.
Отже, встановлення сину позивачки діагнозу "агенезія лівої нирки" свідчить про відсутність в нього нирки від народження. Відтак, дата виявлення вказаної патології у сина позивачки ОСОБА_2 , 1998 року народження, під час огляду у 2008 році та встановлення групи інвалідності вперше у 2010 році не свідчить про те, що саме з цієї дати у ОСОБА_2 була наявна зазначена патологія, а вказує лише на пізню діагностику, при цьому навпаки доводячи, що позивачка здійснювала виховання дитини з інвалідністю з самого народження і, зокрема до 6-річного віку.
В свою чергу слід зазначити, що позивач відповідає і іншим вимогам для призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV, а саме: на час звернення з заявою про призначення пенсії позивач ( 06.05.2025 року ) позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягла віку 50 років та в неї наявний страховий стаж не менше 15 років ( 19 років 07 місяців 12 днів ), що визнається відповідачем.
Таким чином, рішення Головного управління ПФУ в Рівненській області №023830032716 від 13.05.2025 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком як матері, яка виховала дитину з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку, відповідно до підпункту 3 п. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є протиправним та порушує права позивачки, оскільки вона має право на соціальний захист, проте внаслідок необгрунтованої відмови відповідача позивач була позбавлена права на призначення та отримання пенсії.
Згідно з частинами 1-2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Відповідно до статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.
При цьому суд враховує, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У справі, яка розглядається, суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ у Рівненській області, рішенням якого відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, відтак дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Рівненській області.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року в справі № 500/1216/23.
Виходячи з встановлених фактичних обставин справи та відповідно до заявлених позовних вимог суд вважає за необхідне з метою повного захисту порушених прав позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня подання нею заяви ( з 06.05.2025 р. ).
Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №023830032716 від 13.05.2025 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком як матері, яка виховала дитину з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як матері, яка виховала дитину з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку, з дня подання нею заяви ( з 06.05.2025 р. ).
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області сплачений при звернені до суду судовий збір у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, 7, м. Рівне, код ЄДРПОУ 21084076)

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна