Номер провадження 1-кп/754/637/26
Справа№754/1190/26
Вирок 
Іменем України

10 квітня 2026 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12025105030000940 від 06.11.2025 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одруженого, не працючого, мешкає за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого05.05.2025 вироком Дарницького районного суду м. Києва, за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та 1 (один) місяць

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України
за участю сторони обвинувачення: прокурора - ОСОБА_4 
сторони захисту: обвинуваченого - ОСОБА_3 

ВСТАНОВИВ:
Так, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, будучи раніше судимим 05.05.2025 вироком Дарницького районного суду м. Києва, за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та 1 (один) місяць, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та будучи особою, яка протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України, вчинив аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , 06.11.2025 року в невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, знайшов - 1 (один) поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною зеленого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP, загальною масою 0,443 г, після чого у нього виник умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , підняв раніше виявлений ним - 1 (один) поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною зеленого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP, загальною масою 0,443 г, тим самим незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений, яку в подальшому, ОСОБА_3 поклав до правої кишені штанів, в які він був одягнутий, тим самим почав незаконно зберігати вищевказану особливо небезпечну психотропну речовину при собі без мети збуту, яку в подальшому переніс за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, 29, де 06.11.2025 приблизно о 11 годині 06 хвилин був зупинений працівниками поліції.

В подальшому, 06.11.2025 в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_3 , працівниками поліції виявлено та вилучено з правої кишені джинсів, в які він був одягнутий - 1 (один) поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною зеленого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP, загальною масою 0,443 г, яку ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що здійснив помилку через що сильно шкодує. Підтвердив, що дійсно на початку листопада 2025 року йшов у Деснянському районі м. Києва по вул. Мілютенка, де підібрав PVP масою приблизно 0,443 г. Просив суворо не карати.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_3 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст.309КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке буде призначене цим вироком, невідбутої частини покарання призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.
При цьому прокурор просив урахувати таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття.
Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст.349КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України, незаконне придбання, виготовлення та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено з таких підстав.
Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
За таких обставин, судом враховано, що обвинувачений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий 05.05.2025 вироком Дарницького районного суду м. Києва, за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та 1 (один) місяць, знову вчинив умисний нетяжкий злочин за ч. 2 ст. 309 КК України, а отже, на думку суду, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого, його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише із застосуванням покарання, пов`язаного лише з ізоляцією від суспільства - у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 309 КК України.
За приписами ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Отже, враховуючи, що обвинувачений раніше судимий 05.05.2025 вироком Дарницького районного суду м. Києва, за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та 1 (один) місяць, проте вчинив новий злочин після постановлення зазначеного вироку, але до повного відбуття покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05.05.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України, а тому суд остаточне покарання призначає за правилами ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вищевказаним вироком, виходячи із співвідношення, визначеного пунктом «б» частини 1 ст. 72 КК України, відповідно до якого: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню нею так і іншими особами злочинів.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з проведенням судової судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/111-25/68401-НЗПРАП від 11.12.2025 на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання, оскільки обвинувачений перебуває під вартою на виконання попереднього вироку.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбутої частини покарання призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року за правилами складання покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України та остаточно призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.
Початок відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання на виконання цього вироку.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/111-25/68401-НЗПРАП від 11.12.2025 у сумі 3565,60 грн.
Речові докази:
- об`єкт дослідження поміщений у первинній упаковці та поміщений до спец-пакету № 6618710 - кристалоподібну речовину зеленого кольору , яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP загальною масою 0,443 г переданий до камери зберігання речових доказів Деснянського УП ГУНП у м. Києві відповідно до квитанції про тримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 001647 від 13.12.2025 знищити.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя