Справа №295/5660/26
Категорія 327
3/295/1547/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2026 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М., розглянув матеріали, які надійшли з Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КУпАП,  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в: 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 25.03.2026 близько 13 год 00 хв., ОСОБА_1 перебуваючи за своїм місцем проживання ухилилась від виконання батьківських обов`язків, передбачених законодавством щодо свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 2009 р.н., який не відвідував навчальний заклад більше 10 днів без поважних причин.

В судовому засіданні, ОСОБА_1 пояснила, що син не відвідував навчання лише з поважних причин, оскільки хворів. Зазначила, що належним чином виконує свої батьківські обов`язки.

В судовому засіданні опитаний неповнолітній ОСОБА_2 пояснив, що не відвідувв навчальний заклад через хворобу. Довідки лікарів про його відсутність завжди надав майстру, однак останній їх не фіксував, а навпаки принижував,ображав словами нецензурної лайки. Пояснив, що розуміє свою відповідальність про відвідування навчального закладу і не пропускає навчання. 

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке.

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Відповідно звернуто увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВБА № 197767 від 25.03.2026; рапорт інспектора сектору ювенальної превенції від 25.03.2026; лист професійного коледжу технічниї іновацій м. Житомира від 23.02.2026.

Досліджений в судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Так, за змістом протокол не містить інформацію коли саме ОСОБА_2 не відвідував навчання (не зазначено період).

Лист професійного коледжу технічних інновацій міста Житомира №101 від 23.02.2026, містить інформацію, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в листопаді 2025 та 19.01.2026 пропустив заняття. Іншої інформації про те, що з цієї дати ОСОБА_2 не відвідує заняття, лист не містить. 

Згідно дослідженої в судовому засіданні довідки про тимчасову непрацездатність студента №724 від 03.03.2026, ОСОБА_2 був звільнений від занять з 11.02.2026 по 03.03.2026.

Рапорт інспектора сектору ювенальної првенції у розумінні КУпАП не є джерелом доказів, а є лише інформацією, яка підлягає перевірці та встановленні дійсних обставин.

Отже, досліджені в судовому засіданні докази не доводять вину ОСОБА_1 , івнших доказів суду не надано, як і не здобуто під час судового розгляду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністартивна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно с п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведені обставини, матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останньою інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП., що виключає провадження у справі та підлягає закриттю. 

Керуючись ст. 247,283, 284, КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.184 ч.1 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя С.М. Костенко