Унікальний номер справи 333/3033/26
Номер провадження 3/333/1174/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року    м. Запоріжжя
Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Наумова Ірина Йосипівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працює на ПрАТ «Дніпроспецсталь» інженером, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ч. 1ст. 184 КУпАП, -
ВСТАНОВИЛА:
У період часу з 17:50 до 18:10 год. 04.03. 2026 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 ухилилася від передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у вказаний період часу, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , на підґрунті конфлікту з матір`ю вжила пігулки «Єврофаст», в результаті чого отримала гостре медикаментозне отруєння, чим було порушено вимоги ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнала, підтвердила обставини справи.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення, підтверджена дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 784676 від 12.03.2026 року, рапортами працівників поліції, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , протоколом огляду місця події від 04.03.2026 року. 
Згідно з ч. 1 ст. 184 КУпАП України передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-III, статтями 150, 180 СК України.
Частиною першою ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789, встановлено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН).
Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 СК України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
При цьому у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, тощо.
Суд проаналізував зібрані у справі докази, оцінив їх в сукупності та дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 в ухиленні від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків, доведена повністю. Її дії судом кваліфікуються за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Суд, враховує характер скоєного правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , яка вину в інкримінованому правопорушенні визнала та щиро розкаялася, має на утриманні двох дітей, ступінь її вини у інкримінованому правопорушенні, конкретні обставини справи, на підставі ст. 22 КУпАП, вважає за необхідне звільнити її від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Керуючись ст.22, ч.1 ст.184, ст.ст.276-284 КУпАП, суддя, -
ПОСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП звільнити її від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Дану адміністративну справу відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя І.Й.Наумова