Справа №592/3590/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Косолап М.М.	
Номер провадження 33/816/192/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Шевченка Д.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шевченка Д.С. на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 15.02.2025 о 22-00 год. в м. Суми по вул. Баранівська, 227, керуючи автомобілем Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 , під час зупинки на блок посту для перевірки документів мав ознаки алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, у встановленому законом порядку йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер алкотест 7510 ARLM-0322, на що він категорично відмовився, прослідувати до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також категорично відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Шевченко Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2025 року, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що ОСОБА_1 не був водієм автомобіля, водієм транспортного засобу була інша особа, яка залишила машину, побачивши працівників ТЦК, ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні, а потім вийшов з автомобіля.
Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Шевченка Д.С., які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, відеофайли, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
На думку апеляційного суду, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції правильно встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується: 
- протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР 1 № 248185 від 15.02.2025, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів підписаний ОСОБА_1 , у якому зазначено про виявлені у останнього ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.02.2025, підписаним ОСОБА_1 , у якому зазначено виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.
- відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, на яких зафіксовано, що екіпаж поліції прибув на місце за викликом щодо водія, який керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння. Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 вказував, що їде додому з с. Могриця. Нічого не вживав. На пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 категорично відмовився. Вказував, що винен та просив відпустити додому. У подальшому йому було роз`яснено права, складено протокол, який зачитано у голос та вручено під підпис. Повідомлено про час та місце розгляду справи у суді.
- розпискою ОСОБА_2 від 15.02.2025, згідно якої останній зобов`язався автомобіль Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 відігнати на місце дислокації.
Крім цього, на задоволення клопотання захисника, судом апеляційної інстанції було досліджено письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , в яких він пояснив, що саме він перебував за кермом автомобіля. До вказаних пояснень свідка ОСОБА_3 , апеляційний суд відноситься критично, оскільки його пояснення не узгоджуються з іншими матеріалами справи, зокрема з відео, де ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортним засобом, крім цього з відео вбачається, що в автомобілі він перебував один.
Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5.ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Щодо доводів апеляційної скарги щодо перебування за кермом автомобіля іншої особи, який втік з місця, апеляційний суд вважає надуманими, оскільки вони спростовуються відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, з яких встановлено, що під час спілкування ОСОБА_1 не заперечував факт керування автомобілем та не повідомляв про те, що за кермом автомобіля була інша особа. На відеозаписах з нагрудних відеореєстраторів поліцейських не зафіксовано будь-яких інших осіб, окрім ОСОБА_1 та осіб, які його зупиняли.
Щодо клопотання захисника про застосування до ОСОБА_1 за аналогією закону ст..69 КК України та не призначення йому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком 1 рік, то апеляційний суд зазначає, що аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві. Однак, питання накладення адміністративного стягнення чітко врегульоване Главою 4 КУпАП і будь-якої прогалини в даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону. 
Санкцією ст.130 КУпАП передбачено єдине адміністративне стягнення для водіїв, а саме накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Тобто, позбавлення права керування транспортними засобами є основним, а не додатковим стягненням, а тому є обов`язковим до його накладення.
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з технічних засобів відеозапису працівників поліції.
Тому, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги статтей 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника не вбачається.
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шевченка Д.С на цю постанову – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.