Справа № 375/3046/25
Провадження № 2-а/375/4/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого – судді Смик М.М., 
за участю секретаря судових засідань Киричок В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шапошник Євгеній Васильович, до Департаменту патрульної поліції, поліцейського Галіцина Ярослава Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,- 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шапошник Є.В., за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції, поліцейського Галіцина Я.М., в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 6302537 від 8 грудня 2025 року, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. 
Позов мотивував тим, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки прийнята без достатніх доказів наявності в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Також вказував на те, що в оскаржуваній постанові не конкретизовано підпункт Правил дорожнього руху який був порушений; в постанові не зазначено відомостей про спеціальні технічні засоби, які були використані поліцейськими під час документування адміністративного правопорушення; крім того, він не був повідомлений про те, що відносно нього буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення; йому не були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП; в порушенні вимог частини 1 статті 285 КУпАП та Інструкції поліцейські не оголосили постанову по справі про адміністративне правопорушення; відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували, що він у зазначений у постанові час керував транспортним засобом, а, відтак, відсутні підстав стверджувати про наявність ознак адміністративного правопорушення.
З урахуванням зазначеного позивач просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6302537 від 8 грудня 2025 року, а провадження у справі закрити. 
Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників
Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 29 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду на 17 лютого 2026 року о 14 год 30 хв. 
16 лютого 2026 року представник Департаменту патрульної поліції – Щур І.В. за допомогою підсистеми «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву. 
17 лютого 2026 року Шапошник Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав заяву, в якій просив справу розглядати у відсутності позивача та представника позивача. 
17 лютого 2026 року розгляд справи відкладено до 4 березня 2026 року 10 год 30 хв. 
3 березня 2026 року Шапошник Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав відповідь на відзив. 
4 березня 2026 року Шапошник Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав заяву, в якій просив розглядати справу у відсутності позивача та представника позивача. 
Представник Департаменту патрульної поліції та поліцейський Галіцин Я.М. в судове засідання не з`явились повідомлялись належним чином про день, час та місце розгляд справи. 
Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина 4 статті 229 КАС України).
Стислий виклад позиції інших учасників справи
У лютому 2026 року представник Департаменту патрульної поліції – Щур І.В. подала за допомогою підсистеми «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому вказувала на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.
Зокрема, зазначала, що відповідно до оскаржуваної постанови, 8 грудня 2025 року о 10 год 56 хв в місті Києві на проспекті Академіка Глушкова, позивач керував транспортним засобом, а саме автомобілем «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який використовується для перевезення пасажирів за маршрутом Київ-Рокитне, технічно не справним, відсутній фіксатор паска безпеки водія, пасажирів, відсутній вогнегасник, чим порушив п. 31.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за статтею 121 КУпАП. 
Також представник вказувала на те, що пунктом 2.3а Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. 
Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації (пункт 31.1 Правил дорожнього руху).

Керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 2 статті 121 КУпАП). 
Посилаючись на зазначене, а також на те, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог чинного законодавства, представник Департаменту патрульної поліції просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
У березні 2026 року Шапошник Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав відповідь на відзив, в якому посилався на те, що 26 лютого 2026 року позивач поштовою кореспонденцією отримав відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволенні позову у повному обсязі. 
Разом з цим, у відзиві на позовну заяву відповідач не наводить жодних спростувань доводам позивача, які були викладені останнім в позовній заяві. 
До відзиву відповідачем долучено відеозапис з ID реєстратора 472903, який відбувався 8 грудня року 2025 в період часу з 10:56:14 по 11:03:00. 
На думку сторони позивача вказаний відеозапис є підтвердженням доводів викладених в позовній заяві, що полягає в наступному.
Зокрема, зазначав про те, що 8 грудня 2025 року о 10:56:14 в м. Київ по проспекту Академіка Глушкова ОСОБА_1 не керував автобусом, як зазначено в оскаржуваній постанові. 
Відеозаписом не зафіксовано технічну несправність транспортного засобу, зокрема, відсутність фіксатору паска безпеки водія та пасажирів. 
Відеозаписом зафіксовано наявність двох вогнегасників, при цьому жодних згадувань про відсутність діючого вогнегасника не має. 
ОСОБА_1 не був повідомлений про те, що відносно нього буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення, при цьому йому не були оголошені його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП.
В даному випадку відеозапис підтверджує те, що працівники поліції в порушення вимог частини 1 статті 285 КУпАП взагалі не оголошували ОСОБА_1 постанову по справі про адміністративне правопорушення. 
Таким чином, доводи відповідача є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства. Згідно з вимогами часини 1 статті 163 КАС України, у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. 
Посилаючись на зазначене, представник позивача просив позов задовольнити. 
Встановлені судом фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 8 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 поліцейським Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції – майором поліції Галіциним Я.М. винесено постанову серії ЕНА №6302537 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. 
Відповідно до змісту постанови, 8 грудня 2025 року о 10 год 56 хв в місті Києві на проспекті Академіка Глушкова, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який використовується для перевезення пасажирів за маршрутом Київ-Рокитне, технічно не справним, відсутній фіксатор паска безпеки водія та пасажирів, бодікамера, відсутній діючий вогнегасник, чим порушив п. 31.4 Правил дорожнього руху.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Дослідивши матеріали справи та надані до суду докази, суд дійшов до наступного висновку. 
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 72 КАС України).
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КУпАП).
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
У пункті 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121 КУпАП).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 7 листопада 2015 року №1395.
У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз.1 пункт 4 розділ 1 Інструкції).
Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
У статті 258 КУпАП зазначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частиною 2 статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.
Частина 2 статті 121 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності передбачає накладення адміністративного стягнення за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що водій порушив пункт 31.4 Правил дорожнього руху, а саме керування водієм транспортним засобом технічний стан і обладнання якого не відповідає вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації. 
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).
Відповідно до пункту 31.1 Правил дорожнього руху технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Пунктом 31.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху; якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю); якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів; у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, також повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до абзацу першого пункту 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 року №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз.4 пункт 24 постанови).
В оскаржуваній постанові відсутнє посилання на жоден із доказів, які передбачені статтею 251 КУпАП, в тому числі, на технічний засіб, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як вбачається з оскаржуваної постанови дії позивача кваліфіковані за частиною 2 статті 121 КУпАП, а саме порушення водієм правил керування транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.
Судом було відтворено відеозапис, який містяться на компакт-диску з нагрудних камер працівників патрульної поліції. 
З переглянутих відеозаписів не вбачається руху транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; досліджені відеозаписи доводять посилання позивача на те, що водій не був повідомлений про те, що відносно нього буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення; водію не були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП та не було надано можливості реалізувати право на отримання правової допомоги; поліцейські не оголосили постанову по справі про адміністративне правопорушення; крім того, з відеозапису вбачається наявність вогнегасник; та не вбачається відсутність фіксатору паска безпеки водія та пасажирів про, що зазначено у протоколі; тобто з представленого суду відеозапису не можливо встановити дотримання працівниками поліції процедури проведення розгляду справи та оформлення результатів розгляду такої справи. 
Таким чином, відповідачем не додано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КУпАП.
Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
За таких обставин суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КУпАП. 
Відповідно до статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі. 
Що стосується позовних вимог, заявлених до поліцейського Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції – Галіцина Я.М., у цій частині позову необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
У пункті 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
У випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (пункт 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про національну поліції»). 
Згідно із статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про національну поліцію» національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно частини 1 статті 13 Закону України «Про національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (частина 1 статті 15 Закону України «Про національну поліцію»).
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про національну поліцію») поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Частиною 3 статті 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 2 статті 121 КУпАП інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме – від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.
Таким чином, працівник органів і підрозділів Національної поліції, який має спеціальне звання, не може виступати самостійним відповідачем у справах даної категорії, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, оскільки таким відповідачем є саме орган державної влади – суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 вересня 2020 року по справі №742/2298/17 та від 26 грудня 2019 року по справі №724/716/16-а та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції у даній справі є Департамент патрульної поліції, від імені якого інспектор патрульної поліції уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення. А тому належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції.
Крім того, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» від 16 вересня 2015 року №730, пунктів 1, 9 Положення «Про Департамент патрульної поліції», Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 17 січня 2016 року №38 затверджене Положення про Управління, відповідно до якого Управління є територіальним відокремленим підрозділом Департаменту патрульної поліції та не є юридичною особою, не має самостійного балансу та рахунків в органах Державної казначейської служби України чи банківських установах.
З урахуванням зазначеного поліцейський Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції – Галіцина Я.М., який визначений позивачем в якості відповідача у даній справі, не є належним відповідачем, а тому у позові в частині вимог до вказаного відповідача необхідно відмовити.
Висновки суду щодо розподілу судових витрат
Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до адміністративного суду у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, судовий збір за подання адміністративного позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На 2025 рік, ця сума становить 605,60 гривень.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України).
Відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень (відповідача) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-78, 90, 134, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286, 295 КАС України, суд, - 
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шапошник Євгеній Васильович, до Департаменту патрульної поліції, поліцейського Галіцина Ярослава Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення – задовольнити частково.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6302537 від 8 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 121 КУпАП – скасувати, а справу про адміністративне правопорушення – закрити.
У задоволенні позовних вимог, заявлених до поліцейського Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Галіцина Ярослава Миколайовича – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 4 березня 2026 року. 
Відомості про учасників справи: 
Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . 
Відповідач – Департамент патрульної поліції (вул. Ф. Ернеста, 3 м. Київ, код ЄДРПОУ 40108646).
Відповідач – поліцейський Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Галіцин Ярослав Миколайович (вул. Ф. Ернеста, 3 м. Київ).

Суддя Марина СМИК