Справа №638/2527/24
Провадження № 2/638/4439/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року м.Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Поляков О.В., 
за участю секретаря судового засідання Кутоманової К.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Лєснікової Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення відповідача батьківських прав.
Позов обґрунтовано тим, що сторони є батьками  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не зареєстрований, але постійно мешкає з позивачем за адресою:  АДРЕСА_1 .
Позивач вказує, що звертався до органів ДРАЦС з приводу зміни прізвища сина « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », відповідні зміни були внесені до Державного реєстру актів цивільного стану.
В 2016 році, коли сину було півтора роки, ОСОБА_2 припинила сумісне проживання, залишила сина позивачу і виїхала в невідомому напрямку. На теперішній час ОСОБА_2 мешкає в Києві, але ані її адреса, ні місце роботи позивачу не відомі.
Позивач у своїх позовних вимогах зазначає, що ОСОБА_2 не займається утриманням та вихованням сина, дитина її не цікавить.
В 2022 році Департаментом служб у справах дітей по Шевченківському району м. Харкова вже проводилася перевірка стану виконання материнських обов`язків відповідачкою. Син навіть не знає ОСОБА_2 , не сприймає її як матір. Позивач вказує, що особисто займається вихованням та утриманням сина.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 02.02.2026 витребувано з Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №51 ХМР Харківської області, з Комунального некомерційного підприємства "Міська дитяча поліклініка №4" Департаменту охорони здоров`я ХМР інформацію щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 26.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд.
У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, судові повістки, які направлялися судом на адресу останнього відомого місця проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення – «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки відповідач суду не повідомила, процесуальним правом на подання відзиву не скористалась, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. 
Представник третьої особи проти позовних вимог не заперечувала, вважала доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_6 .
За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на неявку відповідача у даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача та представника третьої особи, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення позивача та представника Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у відкритому судовому засіданні, дослідивши письмові докази, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії  НОМЕР_1 від 26.04.2014.
У висновку Департаменту служб у справах дітей по Шевченківському району Харківської міської ради від 10.04.2024 № 169 малолітній  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із батьком,  ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , де створені умови для проживання дитини.
Відповідно до довідки, виданої комунальним закладом "Харківський ліцей №51 Харківської міської ради" ступенів № 51,  ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,навчається у 6-А класі. Батько,  ОСОБА_1 , протягом всього навчання дитини регулярно відвідує школу, цікавиться навчанням сина, відповідально ставиться до його виховання, підтримує постійний контакт із класним керівником, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті класу, завжди допомагає вчителям та батькам класу. Мати,  ОСОБА_7 , дитину до школи не приводить, батьківські збори не відвідує, не цікавиться навчанням сина. На зв`язок жодного разу не виходила. Класний керівник матір ніколи не бачила.
Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 4» Харківської міської ради  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під наглядом фахівців поліклініки з жовтня 2015. До лікаря - педіатра хлопчик звертається у супроводі батька, рекомендації лікаря - педіатра щодо збереження життя та здоров`я малолітнього  ОСОБА_9 батько виконує.
Згідно із характеристикою Харківської Біблійної Церкви від 18.03.2026 ОСОБА_3 відвідує заняття в дитячому християнському клубі при Харківській біблійній церкві, разом із своїм батьком ОСОБА_1 . Батько цікавиться життям сина, рівнем розвитку та вихованням. Усі заходи хлопця супроводжується батьком. ОСОБА_8 завжди має охайний вигляд, забезпечений усім необхідним, заняття відвідує регулярно. Зарекомендував себе незвичайною дитиною, допитливою, цікавиться всім та має гарну пам`ять, виявляє логічне та творче мислення. За характером добрий, дружній, ввічливий, розсудливий та комунікабельний. Вміє легко знаходити спільну мову з людьми. Підтримує дружні стосунки з багатьма однолітками та із задоволенням відвідує заняття просвітницько-розважального спрямування. Батько, ОСОБА_1 , приділяє належну увагу вихованню, навчанню та особистому розвитку сина.
Відповідно до характеристики комунального закладу "Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №3 ХМР", ОСОБА_3 , вихованець відділення лижних гонок КЗ "КДЮСШ №3", регулярно відвідує навчально-тренувальні заняття у супроводі свого батька ОСОБА_1 . Батько постійно цікавиться життям сина, на всі заходи хлопець з`являється разом з батьком, котрий цікавиться рівнем розвитку та його вихованням. ОСОБА_8 завжди має охайний вигляд, забезпечений усім необхідним, заняття відвідує з задоволенням та ентузіазмом. Зарекомендував себе особливою дитиною, відповідальний, допитливий та талановитий спортсмен. За характером добрий, дружній, ввічливий, розсудливий та комунікабельний, вміє легко знаходити спільну мову з людьми. Підтримує дружні стосунки з батьками, однолітками та із задоволенням відвідує заняття розважального спрямування.
Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав  ОСОБА_2 відносно сина,  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради (далі - Комісія) на підставі наявних документів.
Враховуючи викладене, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважав доцільним позбавлення батьківських прав  ОСОБА_6 відносно сина,  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
У частині першій статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (частина четверта статті 19 СК України).
Тлумачення частини шостої статі 19 СК України дає підстави для висновку, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.
Судом встановлено, що вже тривалий час відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не турбується про нього, не виявляє жодного інтересу до фізичного і духовного розвитку дитини, його навчання, підготовки до самостійного життя, що є умисним ухиленням від виконання ним батьківських обов`язків.
Суд приймає до уваги той факт, що мати дитини, ОСОБА_7 , в нотаріально засвідченій заяві, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того судом була заслухана думка малолітнього ОСОБА_3 , який пояснив, що свою матір не пам`ятає, ніколи її не бачив, йому навіть невідомо, де вона на даний час перебуває. З іншими братами та сестрами підтримує гарні стосунки. Не заперечував проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
За таких обставин, суд доходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. 
Суд враховує те, що відповідач має неодноразові судимості, а також те, що вона вже позбавлена батьківських прав щодо інших своїх дітей.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задоволити, зважаючи на те, що відповідач взагалі не виконує своїх батьківських обов`язків, не приділяє належної уваги вихованню дитини, не забезпечує належних умов проживання, не цікавиться його життям та взагалі зникла з життя дитини. 
Відповідач ОСОБА_2 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню дитини, тому наявні виключні обставини для застосування крайнього заходу впливу на особу, яка не виконує батьківські обов`язки - позбавлення батьківських прав.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Отже, судові витрати в розмірі 1211,20 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280, 354ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 ,РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору 1211,2 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя          О. В. Поляков