ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 687/1011/25
Провадження № 22-ц/820/370/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Спірідонової Т. В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №687/1011/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2025 року, у складі судді Горобець Н.О., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
У жовтні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача  ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №102041953 від 27.07.2021 року в сумі 30405,32 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 27.07.2021 в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» було подано заявку на отримання кредиту №102041953. Відповідачу було направлено електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 102041953 від 27.07.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті товариства. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит №102041953 від 27.07.2021 із ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного документа відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000грн. Відповідачем не було виконано належним чином кредитні зобов`язання, тому утворилася заборгованість на загальну суму 30405,32 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7600,00 грн; заборгованість за відсотками становить 22805,32 грн. 
Згідно із умовами договору про відступлення прав вимоги №13Т від 12 листопада 2021 року, ТОВ «Мілоан» відступив право вимоги за кредитним договором №102041953 від 27.07.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», яке набуло права вимоги до відповідача. 
У зв`язку із істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору №102041953 від 27.07.2021 року позивач направив йому повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №102041953 від 27.07.2021 року. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий кредит у строки, передбачені кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2025 рокув задоволенні позову відмовлено. 
Суд першої інстанції виходив з того, що договір №102041953 від 27.07.2021 не містить відомостей щодо підписання ОСОБА_1 даного договору з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Перерахування суми кредиту було здійснено на платіжну картку № НОМЕР_1 , яка відповідно до інформації АТ «Універсал Банк» не емітована на ім`я відповідача. Інших доказів того, що кошти надійшли відповідачу, позивачем не надано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі представник ТОВ «Діджи Фінанс», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 27.07.2021 року ОСОБА_1 подано заявку на отримання кредиту № 102041953. Даний кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Алгоритм дій щодо порядку укладення правочину в електронній формі дає підстави вважати доведеним факт, що договір про споживчий кредит №102041953 від 27.07.2021 був підписаний з ТОВ «Мілоан» саме відповідачем. На підставі платіжного доручення №30383523 від 27.07.2021 відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_2 в сумі 8000 грн. Апелянт звертає увагу суду, що позивачу невідомий номер картки, як і первісному кредитору. Повний номер картки вводиться позичальником та автоматично зашифровується і зберігається у самій платіжній системі LiqPay, через яку здійснюються платежі. Апелянт вважає, що наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 30383523 від 27.07.2021 є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування первісним кредитором кредитних коштів відповідачу на умовах визначених договором про споживчий кредит № 102041953 від 27.07.2021. Апелянт зауважує, що відповідач не оспорив договір про надання споживчого кредиту №102041953 від 27.07.2021, в матеріалах справи відсутні докази того, що картковий рахунок не належить відповідачу. Апелянт зазначає, що на підтвердження факту виконання первісним кредитором свого обов`язку із видачі кредитних коштів та законності нарахування розміру заборгованості, позивачем до позовної заяви долучено відомість про щоденні нарахування та погашення за договором, яка сформована та надана первісним кредитором позивачу.

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 19 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду усправах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень статті 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу підлягає задоволенню частково. 

Мотивувальна частина
 
Встановлені фактичні обставини справи
Встановлено, що 27 липня 2021 року в електронній формі між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №102041953 від 27.07.2021, шляхом подання відповідачем в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» анкети-заяви на отримання кредиту № 102041953 від 27.07.2021. 
Відповідно до пункту 1.1. договору кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. 
Суму (загальний розмір) кредиту становить 8000,00 грн; кредит надавався строком на 30 днів з 27.07.2021 року; термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 26.08.2021 року (пункти договору 1.2.,1.3.,1.4.). 
Проценти за користування кредитом: 24,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором, фіксована.  
Відповідно до листа АТ «Універсал Банк» від 15.02.2026 ОСОБА_1 було емітовано кредитну картку № НОМЕР_3 .
Відповідно до платіжного доручення №30383523 від 27.07.2021 платник ТОВ «Мілоан» перерахував отримувачу ОСОБА_1 кошти в розмірі 8000 грн, які зараховано на картку № НОМЕР_1 згідно з договором № 102041953. 
Відповідно до інформації про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 27.07.2021 зараховано на картку кредит у сумі 8000 грн.
12 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «Діджи Фінанс» (новий кредитор) було укладено договір відступлення прав вимоги №13Т, відповідно до якого кредитор передав новому кредитору за плату, а новий кредитор прийняв належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними в реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками. На виконання умов зазначеного договору ТОВ «Діджи Фінанс» сплачено на користь ТОВ «Мілоан» кошти, що підтверджується копіями платіжних інструкцій. 
Згідно із актом приймання-передачі реєстру боржників від 12.11.2021 до договору відступлення прав вимоги №13Т від 12.11.2021 ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняв реєстр боржників від 12.11.2021.
Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 13Т від 12.11.2021 ТОВ «Діджи Фінанас» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №102041953 від 27.07.2021, на загальну суму заборгованості 30405,32 грн, з яких: 7600,00 грн сума заборгованості за тілом, 22805,32 грн сума заборгованості за відсотками.
25.07.2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося з вимогою про погашення кредитної заборгованості до ОСОБА_1 протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше 25.08.2025. 

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовної заяви, виходив з того, що договір №102041953 від 27.07.2021 не підписаний ОСОБА_1 з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором та перерахування суми кредиту було здійснено на платіжну картку № НОМЕР_1 , яка відповідно до інформації АТ «Універсал Банк» не емітована на ім`я відповідача.
Колегія суддів не може погоджується з такими висновками суду, виходячи з такого.
Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». 
Так, пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.
Судом встановлено, що кредитний договір №102041953 від 27.07.2021 підписано відповідачем з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором F29106.
Тому, по кредитному договору, укладеному з відповідачем, у письмовій формі було досягнуто згоду щодо істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо строку кредитування, нарахування процентів.
Відповідно до платіжного доручення № 30383523 від 27.07.2021 TOB «Мілоан» переказало на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 за номером НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 8000 грн за договором № 102041953. Вказані обставини підтверджуються також випискою про рух коштів по рахунку, наданою АТ «Універсал Банк» за період з 27.07.2021 по 26.08.2021.
Свої зобов`язання за кредитним договором кредитодавець ТОВ «Мілоан» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 8000 грн. 
На виконання умов кредитного договору відповідач сплатив на погашення тіла кредиту 400 грн, а тому заборгованість по тілу кредиту становить 7600 грн, які підлягають стягненню на користь позивача.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Вирішуючи питання про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом колегія суддів виходить з наступного.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.»
На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, колегія суддів враховує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування.
Термін (дата) повернення кредит та процентів за користування кредитом: 26.08.2021. 
Проценти за користування кредитом: 24 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3. цього договору (пункти 1.2, 1.4, 1.5.1,1.5.2, 1.6.).
У пункті 2.3 договору визначено порядок пролонгації строку кредитування.
Зокрема, пролонгація вказана в п. 1.3. договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандарних (базових) умовах, наступним чином.
Для пролонгації на пільгових умовах позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до роздіду 6 Правил надання фінансових кредитів. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягорм періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2. договору (п. 2.3.1.1.). 
Відповідно до п. 2.3.1.2 визначено умови пролонгації строку кредитування на стандарних (базових) умовах. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.
Тобто, умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження (пролонгації) строку кредиту, умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.
Після закінчення строку кредитування, останнім днем якого було 26.08.2021, з наступного дня, а саме з 27.08.2021 строк кредитування був пролонгований на пільгових умовах строком на 5 днів та відповідно до умов договору 1.5.2., 2.3.1.1. здійснювалося нарахування процентів за пільговою ставкою. При цьому, відповідачем 26.08.2021 здійснено часткове погашення заборгованості по тілу кредиту та оплату комісії за пролонгацію. Оскільки з 02.09.2021 відповідач не вчиняв дій на продовження користування кредитом на пільгових умовах, але продовжував користуватися кредитними коштами, строк кредитування було продовжено на стандартних умовах і відповідно з 02.09.2021 по 24.10.2021 нарахування процентів за стандартною процентною ставкою здійснювалося відповідно до умов договору, передбачених пунктами 1.6., 2.3.1.2.
Колегія суддів зазначає, що період, за який позивачем здійснювалося нарахування процентів по кредиту становить 98 днів, а саме з 27.07.2021 до 01.11.2021, що перевищує 90 денний строк кредитування з урахуванням пролонгації (з яких: 30 днів строк кредитування+ 60 днів максимальний строк пролонгації).
У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що правові підстави для стягнення заборгованості по процентах з 25.10.2021 по 01.11.2021 (включно) відсутні.
За період з 27.07.2021 по 24.10.2021 (включно) ОСОБА_1 нараховано проценти за користування кредитними коштами у розмірі 19790,12 грн, а сплачено ним на погашення процентів за користування кредитом – 24 грн.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням сплачених коштів на погашення процентів по кредиту за період з 27.07.2021 по 24.10.2021розмір заборгованості по процентах становить 19766,12 грн. 
Тому, на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №102041953 від 27.07.2021 року в розмірі 27366,12 грн, а саме: 7600 грн – заборгованість по тілу кредиту, 19766,12 грн – заборгованість по процентах.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
На підставі вищевикладеного, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс».

Судові витрати
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги ТОВ «Діджі Фінанс» задоволено на 90% (27366,12х100:30405,32). 
При пред`явленні позову ТОВ «Діджі Фінанс» сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн, за подачу апеляційної скарги ТОВ «Діджі Фінанс» сплатило 3633,60 грн.
Тому, на користь позивача ТОВ «Діджі Фінанс» з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5450,40 грн ( (2422,40х90:100)+ (3633,60х90:100)).
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити частково.
Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ: 42649746, місцезнаходження: вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112) заборгованість за кредитним договором №102041953 від 27.07.2021 року в розмірі 27366,12 грн.
В решті вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ: 42649746, місцезнаходження: вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112) судовий збір у сумі 5450,40 грн. 
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 02 березня 2026 року.

Судді : Т.В. Спірідонова
Р.С. Гринчук
А.М. Костенко