Справа № 461/8942/25 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л. Д. Провадження № 33/811/1936/25 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Гобечії І.Т., представника Львівської митниці Зирянова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги представника Львівської митниці Лубоцького Б.І. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 471 МК України, 
в с т а н о в и в :
вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп.
Вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил № 1135/UA209000/25 від 04.08.2025 року товар – постановлено повернути ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці у сумі 5,26 грн.
Згідно з постановою 04 серпня 2025 року о 17 годині 36 хвилин гр. України ОСОБА_1 прямувала по смузі руху "червоний коридор" в якості пасажира рейсового автобуса марки «VAN HOOL» модель «Т 917 ACRON» з реєстраційним номером НОМЕР_1 який слідував по маршруту Чернівці-Варшава та прямував з України в Республіку Польща, через пункт пропуску «Рава-Руська - Хребенне» Львівської митниці.
Гр. України ОСОБА_1 було заповнено митну декларацію, в якій вона вказала що переміщує одяг, взуття, білизна, предмети гігієни, купальник та шляпу. Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 04504», під час проведення митного огляду ручної поклажі (звірки достовірності відомостей внесених громадянином в митну декларацію), із застосуванням рентген системи "Rapiscan", у валізі серед особистих речей (без ознак приховування) було виявлено незадекларований за встановленою формою товар, а саме: 1) монета жовтого кольору з надписом «twenty dollars» United States of America 1893 р. у кількості 1 шт.; 2) монета жовтого кольору з надписом «twenty D.» United States of America 1873 р. у кількості 1 шт.; 3) монета жовтого кольору з надписом «twenty dollars» United States of America 1910 р. у кількості 1 шт.; 4) монета жовтого кольору з надписом «twenty dollars» United States of America 1908 р. у кількості 1 шт.
В своїх письмових поясненнях, гр. України ОСОБА_1 , зазначила що забула задекларувати дані монети.
Відповідно до висновку державної експертизи від 06.10.2025 року №188/1 встановлено, що надані для експертизи 4 об`єкта нумізматики не становлять культурної цінності, загальна вартість наданих на дослідження предметів становить 644 000,00 грн.
Таким чином, відповідно до протоколу про порушення митних правил, гр. України ОСОБА_1 вчинила недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством обмеження щодо вивезення за межі митної території України та які переміщуються громадянами.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, представник Львівської митниці Лубоцький Б.І. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернулись з апеляційними скаргами.
Представник Львівської митниці Лубоцький Б.І. просить змінити постанову Галицького районного суду м. Львова від 20.11.2025, а саме у частині вилучення товарів в дохід держави та стягнути витрати за зберігання товару на митниці.
В обґрунтування апеляційних вимог представник митниці покликається на те, що суд дійшов частково вірного висновку щодо наявності порушення митних правил в діях особи, саме в процедурній частині проходження митних формальностей - декларування. Разом з тим пунктом 1.6. «Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 року №258, вивезення, тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання, культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України.
Також відповідно до Наказу Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 року N 258 (п.5 Додатку п.1.5 до Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України) Свідоцтва не потребують сучасні предмети релігійного призначення різної конфесійної належності, виготовлені друкованим способом ікони, а також хрести, лампади, підсвічники й інші предмети релігійного призначення тиражного виробництва.
Відтак митний орган зауважує щодо відсутності документів у ОСОБА_1 (висновку експерта/фахівця у вузькій галузі) щодо наявності чи відсутності ознак культурної цінності монет.
Також в матеріалах справи не наведено жодного документу з приводу права власності на такі дороговартісні монети, разом з тим судом не взято до уваги цей факт. Власне з цього приводу митний орган не погоджується в частині розпорядження предметами правопорушення і вважає, що за таких умов необхідно застосувати додатковий вид стягнення - конфіскацію.
ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 20.11.2025, закрити провадження у справі, повернути їй товар вилучений згідно з протоколом.
В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що висновком державної експертизи № 188/1 від 06.10.2025 р., складеним КЗ ЛОР «Львівський історичний музей» встановлено, що вилучені митним органом монети не відносяться до культурних цінностей, є обіговими, а також являються чинним платіжним засобом в країні емітента (США) та вироблені з дорогоцінного металу - золота 900 проби, то такі в силу підпунктів «б» та «г» пункту 12 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України є валютними цінностями, а саме: іноземною валютою та банківськими металами, що виключає притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 471 МК України, адже така стосується «недекларування товарів (крім валютних цінностей)».
Натомість, відповідальність за недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, передбачена іншою статтею - частиною 1 ст. 471 МК України, порушення якої не було підставою для складення протоколу стосовно ОСОБА_1 .
Стосовно свідоцтва на право вивезення культурних цінностей, то оскільки Висновком державної експертизи № 188/1 від 06.10.2025 р. встановлено, що надані для експертизи чотири об`єкти нумізматики не становлять культурної цінності, - його відсутність не є порушенням вимог Інструкції № 528, адже отримати таке свідоцтво на об`єкти, що не є культурною цінністю, не можливо.
Наголошує, що Закон не містить будь-яких обмежень щодо вивезення монет, датованих до 1960 року, як і не визначає жодного органу, який уповноважений видавати дозвіл на вивезення таких монет.
При вирішенні даної справи, просить врахувати вік - 72 роки, та поведінку ОСОБА_1 , яка перевозила 4 монети без приховування від митного органу, що безпосередньо зафіксовано у протоколі та підтверджує відсутність в її діях умислу на порушення митного законодавства.
Більше того, вона раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності, а її дії не заподіяли жодної майнової шкоди інтересам держави, оскільки ОСОБА_1 не ухилялася від сплати мита чи інших обов`язкових платежів, адже такі не передбачені чинним законодавством України при декларуванні монет під час їх вивезення, що свідчить про малозначність діяння.
Захисник Гобечія І.Т. апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримав, просив задоволити, в задоволенні апеляційної скарги митниці просив відмовити.
Представник Львівської митниці Зирянов О.Ю. апеляційну скаргу митниці підтримав, в задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 просив відмовити. 
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги слід задоволити частково з таких підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою противоправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.
У відповідності до вимог ст. 489 МК України суд при розгляді справи про правопорушення митних правил зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з постанови судді першої інстанції, ці вимоги закону були дотримані не в повній мірі.
Частиною 3 ст. 471 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами. 
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Суддя першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.
Відповідно до протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 ставиться в провину недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством обмеження щодо вивезення за межі митної території України та які переміщуються громадянами.
Визначальним при прийнятті рішення про притягнення особи до відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст.197 МК України, обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.
Згідно з ст.1 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VIII до валютних цінностей віднесені національна валюта (гривня), іноземна валюта та банківські метали.
Відповідно до підпункту «б» та «г» пункту 12 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України валютними цінностями є: б) іноземна валюта - іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, г) банківські метали - золото, срібло, платина, метали платинової групи, доведені (афіновані) до найвищих проб, у зливках і порошках, що мають сертифікат якості, а також монети, вироблені з дорогоцінних металів.
Згідно з п.13 ст.1 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними», банківські метали це золото, срібло, платина, метали платинової групи, доведені (афіновані) до найвищих проб відповідно до світових стандартів у зливках і порошках, що мають сертифікат якості, а також монети, вироблені з дорогоцінних металів.
Статтею 8 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII встановлено, що транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з Положенням про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3, з 07.02.2019 фізична особа має право ввозити/пересилати в Україну та вивозить/пересилати за межі України готівкову валюту і банківські метали (враховуючи монети, що віднесені до банківських металів) в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Транскордонне переміщення фізичною особою готівкової валюти і банківських металів в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, здійснюється на умовах письмового декларування митному органу в повному обсязі.
У матеріалах справи наявний висновок державної експертизи від 06.10.2025 №188/1 відповідно до якого надані для експертизи об`єкти нумізматики не становлять культурної цінності, загальна вартість наданих на дослідження предметів становить 644 000 грн.
У поданій апеляційній скарзі представника митниці посилається на те, що виявлені монети підлягають декларуванню.
Проте, до матеріалів справи не долучено доказів, що вилучені монети відповідають ознакам предметів, які підлягають письмовому декларуванню, відповідно до законодавчих актів, на які посилається апелянт, а саме: Закону України від 21.09.1999 року №1068-ХІV «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» та п.2 Наказу Міністерства Культури та Мистецтв України від 24.04.2002 року №258 «Про затвердження інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасового вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України».
Також до матеріалів справи не долучено доказів того чи належить вилучені монети до банківських металів, а наявний у матеріалах справи висновок про неналежність таких до культурних цінностей не є достатнім для встановлення наявності чи відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.
Враховуючи суперечливі докази і відомості, наявні у матеріалах справи апеляційний суд вважає, що місцевий суд не надав належної оцінки недолікам оформлення протоколу про порушення митних правил і долучених до нього документів, а тому висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, є передчасним.
Згідно з ст. 527 МК України, у разі виявлення в матеріалах справи про порушення митних правил недоліків, які унеможливлюють здійснення об`єктивного розгляду справи, суд (суддя) виносить постанову про проведення додаткової перевірки.
При проваджені у справі щодо ОСОБА_1 митним органом була допущена істотна неповнота, яка перешкодила всебічному та об`єктивному розгляду справи, і яка залишилася поза увагою судді першої інстанції. Зокрема не було визначено належності вилучених монет до банківських металів, що переміщувалися ОСОБА_1 через митний кордон України, та не підтверджено, що вилучені монети відповідають ознакам предметів, які підлягають письмовому декларуванню.
Враховуючи відсутність достатніх та допустимих доказів для прийняття законного, обґрунтованого рішення, апеляційний суд вважає за необхідне скерувати матеріали до Львівської митниці Держмитслужби для проведення додаткової перевірки та належного оформлення.
Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника Львівської митниці Лубоцького Б.І. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 471 МК України скасувати.
Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 471 МК України повернути Львівській митниці Держмитслужби через Галицький районний суд м. Львова для проведення у тридцятиденний строк додаткової перевірки та належного оформлення.
Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду       Т.М. Урдюк