ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

31 березня 2026 року	Справа №160/14534/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 р. роз`єднано позовні вимоги у справі №160/13745/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про:
- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні за період з 22.07.2022 р. по 30.08.2022 р., з 23.11.2022 р. по 21.12.2022 р.;
- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні за період з 22.07.2022 р. по 30.08.2022 р., з 23.11.2022 р. по 21.12.2022 р.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що у період з 02.03.2022 р. по 17.03.2023 р. він проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . 27.08.2024 р. позивач отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 . Згідно із довідкою №5027 від 09.05.2023 р. ОСОБА_1 у період з 02.03.2022 р. по 21.07.2022 р., з 20.10.2022 р. по 28.10.2022 р., з 15.11.2022 р. по 22.11.2022 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України перебуваючи в Донецькій області. Відповідно до первинної медичної карти (форма 100) та довідки про обставини травми №6373 від 12.08.2024 р. (з урахуванням акту службового розслідування №1658 від 18.03.2023 р.) позивач 21.07.2022 р. отримав бойове травмування (згідно форми 100 (діагноз): закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку; акубаротравма); згідно довідки (діагноз): мінно-вибухова травма; закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку; акубаротравма). У відповідності до медичних виписок ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікування у періоди з 22.07.2022 р. по 25.07.2022 р., з 25.07.2022 р. по 09.08.2022 р., з 10.08.2022 р. по 30.08.2022 р., з 23.11.2022 р. по 09.12.2022 р., з 10.12.2022 р. по 21.12.2022 р., з 27.04.2024 р. по 28.03.2024 р., з 07.06.2024 р. по 13.06.2024 р., з 24.09.2024 р. по 04.10.2024 р., з 09.10.2024 р. по 11.10.2024 р., з 14.02.2025 р. по 25.02.2025 р. Також позивач отримав третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №572995. ОСОБА_1 стверджує, що він має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100 000 грн. на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні за періоди з 22.07.2022 р. по 30.08.2022 р., з 23.11.2022 р. по 21.12.2022 р., однак до теперішнього часу ВЧ НОМЕР_1 не нараховано та не виплачено йому відповідні виплати. При цьому, факт лікування та перебування у відпустках за станом здоров`я підтверджується доданими до позову документами.
Справі присвоєно єдиний унікальний номер 160/14534/25.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 р. відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Окрім того, в ухвалі від 23.05.2025 р. суд зобов`язав відповідача надати до суду разом із відзивом на позов:
- документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (позивачу);
- належним чином засвідчену копію витягу з наказу про зарахування позивача до особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;
-відомості (інформацію у вигляді довідки) чи була нарахована та виплачена позивачу додаткова грошова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”;
- інші докази та документи, які на думку відповідача мають значення для вирішення цієї справи.
02.06.2025 р. до суду через систему «Електронний суд» надійшов від Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позовних вимог ОСОБА_1 та просив у задоволенні позову відмовити. У відзиві відповідач зазначив, що згідно з Витягом з протоколу засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №81 від 03.05.2023 р.), постанову про причинний зв`язок травми у довідці ВЛК в/ч НОМЕР_5 від 11.11.2022 року №6236 відмінено. При цьому, відповідач наголосив, що травма позивача не відноситься до тяжких, оскільки в жодній довідці ВЛК не зазначено що його травма відноситься до тяжких. Відповідно до п. 11 Розділу XXXIV Порядку, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем. Відповідач стверджує, що згідно до довідки ФЕС позивачу було нараховане грошове забезпечення в повному обсязі відповідно до законодавства за спірні періоди.
Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що станом на 21.07.2025 р. вимоги вищезазначеної ухвали суду відповідачем виконано частково.
З огляду на те, що зміст наявних у матеріалах справи доказів не давав змоги встановити чи нараховувалася відповідачем (в т.ч. при виключенні позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ) додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. у зв`язку з пораненням за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я за періоди з 22.07.2022 р. по 30.08.2022 р., з 23.11.2022 р. по 21.12.2022 р., то ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 р. суд витребував від Військової частини НОМЕР_1 :
- довідку (відомості, інформацію) про перебування позивача на лікарняному після отриманого поранення 21.07.2022 р.;
- довідку (відомості, інформацію) про періоди перебування позивача у відпустці для лікування після травми, отриманої внаслідок поранення 21.07.2022 р.;
- наказ (накази) про надання ОСОБА_1 , відпустки(ок) для лікування після травми, отриманої внаслідок поранення 21.07.2022 р. (зокрема, у періоди з 22.07.2022 р. по 30.08.2022 р., з 23.11.2022 р. по 21.12.2022 р.);
- інформацію про вжиття Військовою частиною НОМЕР_1 заходів щодо здійснення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. за спірний період з детальним роз`ясненням щодо періодів лікування позивача (стаціонарне лікування або перебування позивача у відпустці для лікування), які були враховані Військовою частиною НОМЕР_1 під час розрахунку відповідних виплат з посиланням на конкретні документи, які стали підставою для нарахування відповідних виплат (зокрема, у вигляді виписок, епікризів, довідок тощо).
08.08.2025 р. на виконання вимог ухвали суду ВЧ НОМЕР_1 надано через систему «Електронний суд» додаткові пояснення у справі, в яких відповідач зазначив, що відповідно до довідки ФЕС №1/1032 позивачу було нараховане грошове забезпечення у повному обсязі. Так відповідно до законодавства за спірні періоди, а саме: 1) за період з 01.07.2022 р. по 31.07.2022 р.: - 100 000 грн. 00 коп. позивачу нараховано додаткову винагороду із розрахунку 100 000,00 грн. за період з 01.07.2022 р. по 31.07.2022 р. (31 день); 2) за період з 01.08.2022 р. по 31.08.2022 р.: - 100 000 грн. 00 коп. позивачу нараховано додаткову винагороду із розрахунку 100 000,00 грн. за період з 01.08.2022 р. по 31.08.2022 р. (31 день); 3) за період з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р.: - 30 000 грн. 00 коп. позивачу нараховано додаткову винагороду із розрахунку 30 000,00 грн. за період з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р. (30 днів); 4) за період з 01.12.2022 р. по 31.12.2022 р.: - 30 000 грн. 00 коп. позивачу нараховано додаткову винагороду із розрахунку 30 000,00 грн. за період з 01.12.2022 р. по 31.12.2022 р. (31 день).
Так, в якості доказів по справі відповідачем разом з додатковими поясненнями було надано до суду копії: 
- витягів з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 №306 від 28.10.2022 р., №324 від 15.11.2024 р., №331 від 22.11.2022 р., №341 від 02.12.2022 р., №364 від 25.12.2022 р., №367 від 28.12.2022 р., №1 від 01.01.2023 р., №27 від 27.01.2023 р., №76 від 17.03.2023 р.;
- довідки №1/1032 від 07.08.2025 р., №2837 від 24.05.2025 р., №1/568 від 25.05.2025 р.;
- довідки про нарахування та утримання грошового забезпечення позивача за періоди з січня по грудень 2022 року та з січня по грудень 2023 року.
Перевіривши подані до суду докази, судом встановлено, що витребувані докази не надані до суду у повному обсязі.
Так, зокрема, суд зазначає, що ані у додаткових поясненнях, ані у доданих до цих пояснень немає інформації (відомостей) про перебування позивача на лікарняному після отриманого поранення 21.07.2022 р.
Факт нарахування позивачу додаткової винагороди в межах спірних періодів підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_1 про нарахування та утримання грошового забезпечення за період з січня 2022 року по грудень 2022 року, за змістом якої ОСОБА_1 були нараховані такі суми додаткової винагороди, а саме:
- 96 774, 19 грн. (квітень 2022 року);
- 100 000, 00 грн. (травень 2022 року);
- 100 000, 00 грн. (червень 2022 року);
- 100 000, 00 грн. (липень 2022 року);
- 100 000, 00 грн. (серпень 2022 року);
- 100 000, 00 грн. (вересень 2022 року);
- 11 612, 90 грн. (листопад 2022 року);
- 78 387, 10 грн. (грудень 2022 року).
У довідці №1/1032 від 07.08.2025 р. відповідачем уточено, що позивачу були здійснені наступні нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р.:
- за період з 01.07.2022 р. по 31.07.2022 р. (31 день) нараховано додаткову винагороду в розмірі 100 000, 00 грн.;
- за період з 01.08.2022 р. по 31.08.2022 р. (31 день) нараховано додаткову винагороду в розмірі 100 000, 00 грн.;
- за період з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р. (30 днів) нараховано додаткову винагороду в розмірі 30 000, 00 грн.;
- за період з 01.12.2022 р. по 31.12.2022 р. (31 день) нараховано додаткову винагороду в розмірі 30 000, 00 грн.
Водночас, суд зауважує, що у вищевказаних довідках та у додаткових поясненнях відповідача не зазначено у зв`язку з чим (на яких підставах) позивачу було нараховано відповідні суми додаткової винагороди.
Окрім того, судом встановлено, що у матеріалах позовної заяви відсутні докази на обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , а саме: довідка(и) військово-лікарської комісії із визначенням ступеню тяжкості та причинного зв`язку отриманої позивачем травми (захворювання, контузії, каліцтва, поранення). 
При цьому, про неможливість подання таких доказів позивачем суд не повідомлено та клопотання про витребування таких доказів від позивача та/або його уповноваженого представника до суду не надходило.
З огляду на вищенаведене, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 р. суд вдруге витребував від Військової частини НОМЕР_1 :
- довідку (відомості, інформацію) про перебування позивача на лікарняному після отриманого поранення 21.07.2022 р.;
- довідку (відомості, інформацію) про періоди перебування позивача у відпустці для лікування після травми, отриманої внаслідок поранення 21.07.2022 р.;
- інформацію про вжиття Військовою частиною НОМЕР_1 заходів щодо здійснення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. за спірний період з детальним роз`ясненням щодо періодів лікування позивача (стаціонарне лікування або перебування позивача у відпустці для лікування), які були враховані Військовою частиною НОМЕР_1 під час розрахунку відповідних виплат з посиланням на конкретні документи, які стали підставою для нарахування відповідних виплат (зокрема, у вигляді виписок, епікризів, довідок тощо).
Також у цій ухвалі суд витребував від Військової частини НОМЕР_1 :
- інформацію з підтверджуючими документами щодо місця перебування (місця проходження служби) позивачем за період з 21.07.2022 р. по 31.12.2022 р.;
- інформацію про вжиття Військовою частиною НОМЕР_1 заходів щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. за спірний період із конкретизацією підстав для нарахування такої допомоги;
- належним чином засвідчені копії наказі та/або інших розпорядчих документі, на підставі яких відповідачем здійснено нарахування позивачу додаткової винагороди у спірний період;
- пояснення щодо додаткової винагороди, яка була нарахована та/або виплачена позивачу у період з за період з 21.07.2022 р. по 31.12.2022 р. з детальним роз`ясненням щодо періодів лікування позивача (стаціонарне лікування або у відпустці для лікування), які були враховані Військовою частиною НОМЕР_1 під час розрахунку відповідних виплат з посиланням на конкретні документи, які стали підставою для нарахування відповідних виплат (зокрема, у вигляді виписок, епікризів, довідок тощо).
Окрім того, в ухвалі від 11.09.2025 р. суд витребував від ОСОБА_1 належним чином засвідчену(і) копію(ї) довідка(и) військово-лікарської комісії із визначенням ступеню тяжкості та причинного зв`язку отриманої позивачем травми (захворювання, контузії, каліцтва, поранення).
У цій ухвалі суд встановив відповідачу та позивачу 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для надання зазначених документів на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду нарочно через канцелярію суду або шляхом поштового зв`язку або шляхом завантаження до системи «Електронний суд» з автоматичним накладенням електронного цифрового підпису.
Цією ж ухвалою суд продовжив строк зупинення провадження у справі до надання відповідачем витребуваних судом доказів. 
Ухвала суду від 11.09.2025 р. була направлена та доставлена до електронного кабінету ВЧ НОМЕР_1 12.09.2025 р. о 22:44 год., а також до електронного кабінету представника позивача (Лихачова Р.Б.) 12.09.2025 р. о 22:51 год., що підтверджується довідками про доставку електронних листів.
Станом 04.12.2025 р. вимоги ухвали суду від 11.09.2025 р. ВЧ НОМЕР_1 не були виконані, ані ВЧ НОМЕР_1 , ані позивачем (в т.ч. через уповноваженого позивачем представника), витребувані судом докази АБО пояснення щодо неможливості їх надання сторонами до суду були не надані.
З огляду на вищенаведене, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 р. суд втретє витребував від Військової частини НОМЕР_1 :
- довідку (відомості, інформацію) про перебування позивача на лікарняному після отриманого поранення 21.07.2022 р.;
- довідку (відомості, інформацію) про періоди перебування позивача у відпустці для лікування після травми, отриманої внаслідок поранення 21.07.2022 р.;
- інформацію про вжиття Військовою частиною НОМЕР_1 заходів щодо здійснення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. за спірний період з детальним роз`ясненням щодо періодів лікування позивача (стаціонарне лікування або перебування позивача у відпустці для лікування), які були враховані Військовою частиною НОМЕР_1 під час розрахунку відповідних виплат з посиланням на конкретні документи, які стали підставою для нарахування відповідних виплат (зокрема, у вигляді виписок, епікризів, довідок тощо).
Також у цій ухвалі суд повторно витребував від Військової частини НОМЕР_1 :
- інформацію з підтверджуючими документами щодо місця перебування (місця проходження служби) позивачем за період з 21.07.2022 р. по 31.12.2022 р.;
- інформацію про вжиття Військовою частиною НОМЕР_1 заходів щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. за спірний період із конкретизацією підстав для нарахування такої допомоги;
- належним чином засвідчені копії наказі та/або інших розпорядчих документі, на підставі яких відповідачем здійснено нарахування позивачу додаткової винагороди у спірний період;
- пояснення щодо додаткової винагороди, яка була нарахована та/або виплачена позивачу у період з за період з 21.07.2022 р. по 31.12.2022 р. з детальним роз`ясненням щодо періодів лікування позивача (стаціонарне лікування або у відпустці для лікування), які були враховані Військовою частиною НОМЕР_1 під час розрахунку відповідних виплат з посиланням на конкретні документи, які стали підставою для нарахування відповідних виплат (зокрема, у вигляді виписок, епікризів, довідок тощо).
Окрім того, в ухвалі від 11.09.2025 р. суд повторно витребував від ОСОБА_1 належним чином засвідчену(і) копію(ї) довідка(и) військово-лікарської комісії із визначенням ступеню тяжкості та причинного зв`язку отриманої позивачем травми (захворювання, контузії, каліцтва, поранення).
У цій ухвалі суд встановив відповідачу та позивачу 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для надання зазначених документів на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду нарочно через канцелярію суду або шляхом поштового зв`язку або шляхом завантаження до системи «Електронний суд» з автоматичним накладенням електронного цифрового підпису.
Цією ж ухвалою суд продовжив строк зупинення провадження у справі до надання відповідачем витребуваних судом доказів. 
Ухвала суду від 04.12.2025 р. була направлена та доставлена до електронного кабінету ВЧ НОМЕР_1 04.12.2025 р. о 20:14 год., а також до електронного кабінету представника позивача (Лихачова Р.Б.) 04.12.2025 р. о 20:18 год., що підтверджується довідками про доставку електронних листів.
Станом 02.03.2026 р. вимоги ухвали суду від 04.12.2025 р. ВЧ НОМЕР_1 не були виконані, ані ВЧ НОМЕР_1 , ані позивачем (в т.ч. через уповноваженого позивачем представника), витребувані судом докази АБО пояснення щодо неможливості їх надання сторонами до суду не надані.
З огляду на вищенаведене, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 р. суд вчетверте витребував від Військової частини НОМЕР_1 :
- довідку (відомості, інформацію) про перебування позивача на лікарняному після отриманого поранення 21.07.2022 р.;
- довідку (відомості, інформацію) про періоди перебування позивача у відпустці для лікування після травми, отриманої внаслідок поранення 21.07.2022 р.;
- інформацію про вжиття Військовою частиною НОМЕР_1 заходів щодо здійснення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. за спірний період з детальним роз`ясненням щодо періодів лікування позивача (стаціонарне лікування або перебування позивача у відпустці для лікування), які були враховані Військовою частиною НОМЕР_1 під час розрахунку відповідних виплат з посиланням на конкретні документи, які стали підставою для нарахування відповідних виплат (зокрема, у вигляді виписок, епікризів, довідок тощо).
Також у цій ухвалі суд втретє витребував від Військової частини НОМЕР_1 :
- інформацію з підтверджуючими документами щодо місця перебування (місця проходження служби) позивачем за період з 21.07.2022 р. по 31.12.2022 р.;
- інформацію про вжиття Військовою частиною НОМЕР_1 заходів щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. за спірний період із конкретизацією підстав для нарахування такої допомоги.
- належним чином засвідчені копії наказі та/або інших розпорядчих документі, на підставі яких відповідачем здійснено нарахування позивачу додаткової винагороди у спірний період;
- пояснення щодо додаткової винагороди, яка була нарахована та/або виплачена позивачу у період з за період з 21.07.2022 р. по 31.12.2022 р. з детальним роз`ясненням щодо періодів лікування позивача (стаціонарне лікування або у відпустці для лікування), які були враховані Військовою частиною НОМЕР_1 під час розрахунку відповідних виплат з посиланням на конкретні документи, які стали підставою для нарахування відповідних виплат (зокрема, у вигляді виписок, епікризів, довідок тощо).
Окрім того, в ухвалі від 02.03.2026 р. суд вчетверте витребував від ОСОБА_1 належним чином засвідчену(і) копію(ї) довідка(и) військово-лікарської комісії із визначенням ступеню тяжкості та причинного зв`язку отриманої позивачем травми (захворювання, контузії, каліцтва, поранення).
12.03.2026 р. до суду через систему «Електронний суд» надійшла від представника позивача (адвокат Лихачов Р.Б.) заява на виконання ухвали суду, в якій заявник просив долучити до матеріалів справи копію витягу з протоколу засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №81 від 03.05.2023 р.
17.03.2026 р. на виконання вимог ухвал суду ВЧ НОМЕР_1 надано через систему «Електронний суд» додаткові пояснення у справі, в яких відповідач повторно зазначив, що відповідно до довідки ФЕС №1/1032 позивачу було нараховане грошове забезпечення у повному обсязі. Так відповідно до законодавства за спірні періоди, а саме: 1) за період з 01.07.2022 р. по 31.07.2022 р.: - 100 000 грн. 00 коп. позивачу нараховано додаткову винагороду із розрахунку 100 000,00 грн. за період з 01.07.2022 р. по 31.07.2022 р. (31 день); 2) за період з 01.08.2022 р. по 31.08.2022 р.: - 100 000 грн. 00 коп. позивачу нараховано додаткову винагороду із розрахунку 100 000,00 грн. за період з 01.08.2022 р. по 31.08.2022 р. (31 день); 3) за період з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р.: - 30 000 грн. 00 коп. позивачу нараховано додаткову винагороду із розрахунку 30 000,00 грн. за період з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р. (30 днів); 4) за період з 01.12.2022 р. по 31.12.2022 р.: - 30 000 грн. 00 коп. позивачу нараховано додаткову винагороду із розрахунку 30 000,00 грн. за період з 01.12.2022 р. по 31.12.2022 р. (31 день). Відповідач наполягає, що будь-якої вини чи протиправних дій з боку ВЧ НОМЕР_1 стосовно ОСОБА_1 не допущено. У зв`язку з тим що позивач не звертався з відповідним рапортом до свого командира. У цих поясненнях відповідач наголосив про відсутність у військовій частині рапорту від позивача до свого безпосереднього командира. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 р. провадження по справі поновлено.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у період з 02.03.2022 р. по 17.03.2023 р. проходив військову службу в складі ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується, зокрема, відомостями військового квитка позивача серії НОМЕР_6 від 20.04.1993 р. 
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №63 від 02.03.2022 р. молодшого сержанта ОСОБА_1 , призваного за мобілізацією, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 02.03.2022 р. зараховано до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та на всі види забезпечення, призначено на посаду стрільця 7 запасної роти ВЧ НОМЕР_1 , ВОС – 100915А.
Згідно зі складеною ВЧ НОМЕР_1 Довідкою за №5027 від 09.05.2023 р., позивач у періоди з 02.03.2022 р. по 21.07.2022 р., з 20.10.2022 р. по 28.10.2022 р., з 15.11.2022 р. по 22.11.2022 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області.
За змістом складеної командиром ВЧ НОМЕР_1 Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за №5068 від 10.05.2023 р. слідує, що молодший сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , 21.07.2022 р. отримав бойове поранення (Діагноз: Мінно-вибухова травма. Закрита черепно мозкова травма. Струс головного мозку. ОСОБА_2 ). За обставин: встановлено з акту службового розслідування №1658 від 18.03.2023 р. по факту отримання травми (поранення) військовослужбовцем механіком - водієм 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_7 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , ще 21.07.2022 р. приблизно о 16 год. 00 хв., під час бойових дій поблизу населеного пункту Павлівка Донецької області під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил російської федерації внаслідок ворожого артилерійського та мінометного обстрілу було травмовано механіка - водія 3 механізованого відділення і механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_7 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , молодшого сержанта ОСОБА_1 . Перебував у засобах індивідуального захисту українського виробника (бронежилет «Корсар» та шолом кевларовий). Молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, шо отримав бойове травмування, яке пов`язане з виконанням своїх службових обов`язків під час несення військової служби, по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України і не порушенні державного суверенітету на території Донецької та Луганської області. В стані алкогольного та/або наркотичного сп`яніння не перебував.
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №204 від 21.07.2022 р. позивача наказано вважати таким, що з 21.07.2022 р. вибув із складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, після виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме до лікувального закладу у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій.
Згідно з первинною медичною карткою від 21.07.2022 р. позивачу було визначено попередній діагноз: вибухова травма (21.07.2022 р.), закрита черепно мозкова
травма, струс головного мозку, акубаротравма.
Надалі позивача було спрямовано для лікування до Міської клінічної лікарні №16 міста Дніпро, де згідно з виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого
№8390 від 25.07.2022 р. він проходив лікування у період з 22.07.2022 р. по 25.07.2022 р.
Згідно з Випискою із медичної карти стаціонарного хворого за №8390, ОСОБА_1 у період з 22.07.2022 р. по 25.07.2022 р. перебував на стаціонарному лікуванні. 
В графі щодо повного діагнозу особи зазначено: (заключний діагноз) забій головного мозку в правій лобно-темяній долі 21.07.2022 р. ? Диференцирувати з ГПМК по ішемічному типу? Акубаротравма. Ушкодження внаслідок військових операцій з використання військово-морської зброї.
У подальшому ОСОБА_1 було переведено для подальшого лікування у
Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни. 
Згідно з Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за №1239, ОСОБА_1 у період з 25.07.2022 р. по 09.08.2022 р. перебував на стаціонарному лікуванні. 
В графі щодо повного діагнозу особи зазначено: Гострий ішемічний інсульт в правій лобно-тім`яній частці (21.07.2022 р.), хронічна посттравматична, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. на фоні ЗУМТ (21.07.2022 р.) – під час бойових дій), ГХ ІІІ ст. повторних акуботравм, легкий лівобічний геміпарез, гемігіпістензія, лобна атоксія, виражений астенічний синдром. Хронічна, вертеброгенна цервікобрахіалгія зліва стійкий: больовий, м`язово-тонічний синдром на фоні ОХЗ, грижи МХД С5-С6 до 3 мм. 
Після лікування у вищевказаному закладі позивача було переведено на подальше лікування в Дніпропетровську обласну реабілітаційну лікарню. 
Згідно з Виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого за №2355/603, ОСОБА_1 у період з 10.08.2022 р. по 30.08.2022 р. перебував на стаціонарному лікуванні. 
В графі щодо повного діагнозу особи зазначено: ішемічний інсульт в правій лобно-тім`яній ділянці (21.07.2022 р.), відновний період, хронічна посттравматична та дисциркуляторна енцефалопатія на фоні ЗУМТ (21.07.2022 р.) – під час бойових дій, гіпертонічної хвороби ІІІ ступеню з легким лівобічним гепіпарезом, гемігіпестезією, лобною атаксією, вираженим астенічним синдромом. Супутній діагноз: вертеброгенна цервікобрахіалгія, рецидивуючий перебіг, стадія загострення, стійкий помірний больовий і м`язово-тонічний синдром на фоні остеохондрозу, грижі диску CV-CVI.
У складеній Військовою частиною НОМЕР_5 Довідці військово-лікарської комісії (далі – ВЛК) щодо позивача за №4433 від 19.09.2022 р. зазначено, що 19.09.2022 р. проведено медичний огляд позивача й за результатами останнього ВЛК зроблено висновок про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), а саме:
«Стан після гострого ішемічного інсульту в правій лобно-тім`яній частці (21.07.2022) у вигляді легкого лівобічного геміпарезу, лобної атаксії, вираженого астенічного синдрому на тлі ДЕП ІІ ст.
Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
На підставі статті 44 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.».
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №268 від 20.09.2022 р. позивача наказано вважати таким, що прибув з лікувального закладу і приступив до виконання службових обов`язків з 20.09.2022 р.
З урахуванням виданого ВЧ НОМЕР_1 відпускного квитка за №1055 від 20.09.2022 р. позивачу була надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів з 20.09.2022 р. по 19.10.2022 р. й ОСОБА_1 зобов`язано прибути до місця служби 20.10.2022 р. до 08:00 ранку.
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №306 від 28.10.2022 р. позивача наказано вважати таким, що вибув до лікувального закладу у зв`язку з захворюванням з 28.10.2022 р.
У складеній Військовою частиною НОМЕР_5 Довідці ВЛК щодо позивача за №6236 від 11.11.2022 р. зазначено, що 11.11.2022 р. проведено медичний огляд позивача й за результатами останнього ВЛК зроблено висновок про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), а саме:
«Відновлювальний період перенесеного ішемічного інсульту (21.07.2022) в правій лобно-тім`яній ділянці, хронічна дисциркуляторна, посттравматична енцефалопатія з легким лівобічним геміпарезом, гемігіпестезією, лобною атаксією, виражений астенічний синдром. Вертеброгенна цервікобрахіалгія з больовим та м`язово-тонічним синдромами. Жовчо-кам`яна хвороба. Хронічний калькульозний холецистит з рідкими загостреннями.
Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.
Гіпертонічна хвороба І ст. СН 0 ст. ІХС: дифузний кардіосклероз.
Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби.
Стан після МВТ (21.07.2022) ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді вираженого астено-невротичного синдрому.
Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
Довідка про обставини травми не надана.
На підставі статті 41б, 23г, 39в, 40в, 54в графи Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби.
Непридатний до служби у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.». 
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №324 від 15.11.2022 р. позивача наказано вважати таким, що прибув з лікувального закладу і приступив до виконання службових обов`язків з 15.11.2022 р.
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №331 від 22.11.2022 р. позивача наказано вважати таким, що вибув з 22.11.2022 р. до лікувального закладу у зв`язку із захворюванням.
Згідно з Випискою із медичної карти стаціонарного хворого за №5214, ОСОБА_1 у період з 23.11.2022 р. по 09.12.2022 р. перебував на стаціонарному лікуванні. 
В графі щодо повного діагнозу особи зазначено:
1) Основний діагноз: Гіпертонічна хвороба II стадії, 3 ступеня. Гіпертензивне серце (ексцентрична гіпертрофія ЛШ). Ризик 3. Нестенозуючий атеросклероз МАГ. IX: дифузний кардіосклероз;
2) Супутній: МВТ. ЗЧМТ. Забій головного мозку (21.07.22 р.), відновний період. Енцефалопатія ІІ ст. (гіпертензивна, атеросклеротична), нерізкий вестибуло-тактичний синдром, стійкий цефалгічний синдром. Хронічна вертеброгенна цервікалгія, хронічна люмбалгія з нерізким больовим синдромом, на фоні розповсюдженого остеохондроза, спондилоартроза, спондильоза шийного та попереково-крижового відділів хребта, кил міжхребцевих дисків CS-С6, протрузій м/х дисків C3-С4, C4-CS, L2-L3, L4-L5. ГРВІ, гострий бронхіт. ЖКХ. Хронічний калькульозний холецистит, фаза н/ремісії.
Згідно з Випискою із медичної карти стаціонарного хворого за №5546, ОСОБА_1 у період з 10.12.2022 р. по 21.12.2022 р. перебував на стаціонарному лікуванні. 
В графі щодо повного діагнозу особи зазначено:
1) основний діагнох: ЖКХ, хроничний калькульозний холецистит. СПО (12.12.22) ЛХЕ, дренування черевної порожнини;
2) супутній діагноз: Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 3 ступ. Гіпертензивне серце. Ризик 3. Нестенуючий атеросклероз МАГ. ІХС: дифузний кардіосклероз СН І ст. 
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №367 від 28.12.2022 р. позивача наказано вважати таким, що прибув з лікувального закладу і приступив до виконання службових обов`язків з 28.12.2022 р.
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №1 від 01.01.2023 р. позивача наказано вважати таким, що вибув з 01.01.2023 р. у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою.
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №27 від 27.01.2023 р. позивача наказано вважати таким, що прибув з лікувального закладу і приступив до виконання службових обов`язків з 27.01.2023 р.
Зі змісту наявної у матеріалах справи Довідки ВЧ НОМЕР_1 про нарахування та утримання грошового забезпечення за період з 01.2022 р. по 12.2022 р. щодо молодшого сержанта ОСОБА_1 слідує, що останньому у періоди з травня по вересень 2022 року була нарахована додаткова винагорода у розмірі 100 000, 00 грн. щомісяця, а в листопаді та в грудні 2022 року позивачу нараховано додаткову винагороду в сумах 11 612, 90 гр. та 78 387, 10 грн.
Так, згідно із Довідкою начальника фінансово-економічної служби – головного бухгалтера ВЧ НОМЕР_1 , молодшому сержанту ОСОБА_1 , були здійснені наступні нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р.:
1) за період з 01.07.2022 р. по 31.07.2022 р.: нараховано 100 000 грн. 00 коп. - додаткова винагорода із розрахунку 100 000,00 грн. за період з 01.07.2022 р. по 31.07.2022 р. (31 день);
2) за період з 01.08.2022 р. по 31.08.2022 р. нараховано 100 000 грн. 00 коп. - додаткова винагорода із розрахунку 100 000,00 грн. за період з 01.08.2022 р. по 31.08.2022 р. (31 день);
3) за період з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р. нараховано 30 000 грн. 00 коп. - додаткова винагорода із розрахунку 30 000,00 грн. за період з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р. (30 днів);
4) за період з 01.12.2022 р. по 31.12.2022 р. нараховано 30 000 грн. 00 коп. - додаткова винагорода із розрахунку 30 000,00 грн. за період з 01.12.2022 р. по 31.12.2022 р. (31 день).
Факт нарахування вищезазначених сум позивачу підтверджується наданим до суду копіями витягів з наказів командира ВЧ НОМЕР_1 за №2843 від 05.08.2022 р., №3475 від 05.09.2022 р., №6291 від 03.12.2022 р., №192 від 05.01.2023 р. 
У подальшому згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №76 від 17.03.2023 р. молодшого сержанта ОСОБА_1 наказано вважати таким, шо справи та посаду здав і вибув для подальшого проходження військової служби, з 16.03.2023 р. позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Після виключення позивача зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 факт травмування позивача зафіксовано Актом службового розслідування, проведеного комісією по факту отриманого ОСОБА_1 пораненням, який у подальшому направлено командиру ВЧ НОМЕР_1 (вх. №1658 від 18.03.2023 р.).
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) «За результатами службового розслідування за фактом бойового травмування солодшого сержанта ОСОБА_1 » за №1668 від 18.03.2023 р., зокрема:
- начальнику медичної служби ВЧ НОМЕР_1 наказано видати довідку про обставину травмування солдата резерву 7 запасної роти військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 (на момент травмування перебував на вищевказаній посаді);
- помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 наказано провести належні виплати у зв`язку з травмуванням солдата резерву 7 запасної роти військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 (на момент травмування перебував на вищевказаній посаді).
Про результати виконання вищезазначеного наказу відповідач суд не повідомив.
Згідно з Витягу з протоколу засідання 20 регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №81 від 03.05.2023 р.):
«Травма, захворювання молодшого сержанта 
ОСОБА_3 , 1974 р.н., підтверджені, довідкою ВЛК в/ч НОМЕР_5 від 11.11.2022
№6236 за якою він на підставі статті 41-б, 23-г, 39-в, 40-в, 54-в, графи ІІ Розкладу хвороб був визнаний, - «обмежено придатний до військової служби», довідкою про обставини травми виданою командиром в/я НОМЕР_1 , військово - медичними документами:
Травма: «Стан після МВТ (21.07.2022) ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді вираженого астеноневротичного синдрому», - ТРАВМА, ТАК, ПОВ?ЯЗАНА ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.
Захворювання: «Відновлювальний період перенесеного ішемічного інсульту (21.07.2022) в правій лобно-тім?яній ділянці, хронічна дисциркуляторна, посттравматична енцефалопатія з легким лівобічним геміпарезом, гемігіперестезією, лобною атаксією, виражений астенічний синдром. Вертеброгенна цкрвікобрахіалгія з больовим та м?язово-тонічним синдромами. Жовчнокам`яна хвороба. Хронічний калькульозний холецистит з рідкими загостреннями», - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ?ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
Захворювання: «Гіпертонічна хвороба І ст. СН 0 ст. ІХС: дифузний
кардіосклероз», ЗАХВОРЮВАННЯ, HI, НЕ ПОВ`ЯЗАНЕ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
Постанову про причинний зв?язок травми у довідці ВЛК в/ч НОМЕР_5 від
11.11.2022 №6236, - ВІДМІНИТИ.».
Згідно Довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ за №572995 від 27.08.2024 р. після повторного огляду ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності, у зв`язку з чим позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_4 від 27.08.2024 р. (дійсне до 01.06.2025 р.) про встановлення особі 3-ої групи інвалідності.
Також 27.08.2024 р. позивач отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 .
Вважаючи, що внаслідок протиправної бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 йому не було нараховано та виплачено йому додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні за період з 22.07.2022 р. по 30.08.2022 р., з 23.11.2022 р. по 21.12.2022 р., ОСОБА_1 звернувся за захистом власних прав та інтересів з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
У відповідності до положень статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно із статтею 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 р. (далі – Закон №2232-XII), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №2232-ХІІ, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок згідно з ч. 3 ст. 1 Закону №2232-XII включає: підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.
Частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону №2232, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч. 4 ст. 2 Закону №2232-XII).
Статтею 3 Закону №2232-ХІІ визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно із приписами статті 40 Закону №2232, гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 р. (далі – Закон №2011-XII).
Відповідно до ст. 1 Закону №2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1-1 та ст. ст. 1-2 Закону №2011-XII, законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.
Військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з положеннями частин 1-4 статті 9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 р. (далі – Постанова №704; в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Відповідно до пункту 2 Постанови №704, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 1 статті 9-2 Закону №2011-ХІІ, під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ (в редакції, яка була чинною на дату виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військове-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-IX від 11.04.2024 р., абзац перший пункту 11 доповнено двома реченнями такого змісту: "Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку".
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 р., у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
У подальшому (і станом на час спірних правовідносин) відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжувався та на час розгляду цієї справи триває.
На виконання Указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64 від 24.02.2022 р. та «Про загальну мобілізацію» №69 від 24.02.2022 р. Кабінетом Міністрів України прийнята постанова «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за №168 від 28.02.2022 р. (далі – Постанова №168) (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (у період перебування позивача на стаціонарному лікуванні).
Згідно із приписами пункту 1 Постанови №168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Отже, Постановою №168 встановлено умови, необхідні для виплати винагороди у розмірі 100000 грн, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні (у тому числі закордонному), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва); або факт перебування у чітко визначеному виді відпустки, а саме: у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Правові висновки у подібних правовідносинах наведено в постанові Верховного Суду від 11.04.2024 р. у справі №340/5387/22, від 16.05.2024 р. у справі №520/16191/23, які враховуються судом в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Слід зауважити, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 р. затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі – Положення №402).
Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу I Положення №402 (тут і надалі в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до пункту 1.3 глави 1 розділу I Положення №402, основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Главою 21 розділу II Положення №402 визначений порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.
Згідно пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення №402, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Відповідно пункту 21.2 глави 21 розділу II Положення №402, причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
Згідно із приписами пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;
б) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби;
в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;
г) Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;
ґ) Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;
д) Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;
е) Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби;
є) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН;
ж) Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової - служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН;
з) Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН;
и) Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
Вирішуючи цей спір, суд констатує, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем 21.07.2022 р. бойове травмування (діагноз: мінно-вибухова травма; закрита черепно мозкова травма; струс головного мозку; акубаротравма) під час участі у бойових діях (довідка командира ВЧ НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за №5068 від 10.05.2023 р.).
За змістом цієї довідки отримане позивачем бойове травмування пов`язане з виконання своїх службових обов`язків під час несення військової служби по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України і не порушення державного суверенітету на території Донецької області (н.п. Павлівка).
У подальшому позивач безперервно проходив стаціонарне лікування (в т.ч.) отриманого ним бойового поранення у відповідних медичних установах періоди з 22.07.2022 р. по 25.07.2022 р., з 25.07.2022 р. по 09.08.2022 р., з 10.08.2022 р. по 30.08.2022 р., про що, зокрема свідчать виписки з медичних карт за №8390, за №1239 та виписний епікриз за №2355/603.
Суд констатує, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами складеними щодо позивача, які містяться в матеріалах справи.
При цьому, час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із таким пораненням підтверджується належними доказами (виписками із медичної карти стаціонарного хворого, епікризу), а тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 набув право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за час проходження такого лікування.
Таким чином, у вказаний проміжок часу позивачу мала бути нарахована та виплачена додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, збільшена до 100 000 грн. 
Одночасно із цим, суд зауважує, що на момент проходження позивачем військової служби у ВЧ НОМЕР_1 (в т.ч. на день виключення позивача зі складу ВЧ НОМЕР_1 ) довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманої позивачем 21.07.2022 р. не було складено, й у подальшому така довідка за №5068 була складена командиром ВЧ НОМЕР_1 10.05.2023 р., тобто вже після виключення ОСОБА_1 зі складу особової частини ВЧ НОМЕР_1 (17.03.2023 р.).
Водночас, в ході розгляду даної справи судом встановлено, що позивачу були здійснені наступні нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р.:
- за період з 01.07.2022 р. по 31.07.2022 р. (31 день) нараховано додаткову винагороду в розмірі 100 000, 00 грн.;
- за період з 01.08.2022 р. по 31.08.2022 р. (31 день) нараховано додаткову винагороду в розмірі 100 000, 00 грн.;
- за період з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р. (30 днів) нараховано додаткову винагороду в розмірі 30 000, 00 грн.;
- за період з 01.12.2022 р. по 31.12.2022 р. (31 день) нараховано додаткову винагороду в розмірі 30 000, 00 грн.
Факт нарахування позивачу додаткової винагороди в межах спірних періодів підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_1 про нарахування та утримання грошового забезпечення за період з січня 2022 року по грудень 2022 року та довідкою начальника фінансово-еконономічної служби – головного бухгалтера ВЧ НОМЕР_1 за №1/1032 від 07.08.2025 р., а також копіями витягів з наказів командира ВЧ НОМЕР_1 за №2843 від 05.08.2022 р., №3475 від 05.09.2022 р., №6291 від 03.12.2022 р., №192 від 05.01.2023 р.
Одночасно із цим суд зауважує, що додаткова винагорода у розмірі до 100000 гривень виплачується не у фіксованому щомісячному розмірі незалежно від обставин, а саме: пропорційно участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, та/або пропорційно часу перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування після тяжкого поранення, що прямо передбачено пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №168.
Отже, наявні у матеріалах справи докази свідчать, що ВЧ НОМЕР_1 була нарахована позивачу додаткова винагорода у розмірі 100 000, 00 грн. за липень та за серпень 2022 року у повному обсязі за кожен з цих місяців (пропорційно до участі позивача у бойових діях та перебування на стаціонарному лікування внаслідок поранення, отриманого ним 21.07.2022 р., та пов`язаного із захистом Батьківщини) й виплата цієї допомоги здійснювалась в межах нарахованого ОСОБА_1 грошового забезпечення за липень та за серпень 2022 року.
При цьому, суд зауважує, що позивачем, наведені у вищезазначених довідках ВЧ НОМЕР_1 розрахунки та виплата грошового забезпечення за цей період не заперечується.
Таким чином, на момент звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом, додаткова винагорода у розмірі до 100 000, 00 грн. відповідно до Постанови №168 (пропорційно періодам перебування позивача на стаціонарному лікування внаслідок поранення, отриманого ним 21.07.2022 р., та пов`язаного із захистом Батьківщини, а саме: з 22.07.2022 р. по 25.07.2022 р., з 25.07.2022 р. по 09.08.2022 р., з 10.08.2022 р. по 30.08.2022 р.) ВЧ НОМЕР_1 самостійно була нарахована та виплачена в складі грошового забезпечення за липень та за серпень 2022 року.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у відповідній частині.
Щодо підстав для нарахування позивачу додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць за час перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у період з 23.11.2022 р. по 21.12.2022 р. слід зазначити таке.
На момент проходження позивачем військової служби у ВЧ НОМЕР_1 (в т.ч. на день виключення позивача зі складу ВЧ НОМЕР_1 ) довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманої позивачем 21.07.2022 р. не було складено, й у подальшому така довідка за №5068 була складена командиром ВЧ НОМЕР_1 10.05.2023 р., тобто вже після виключення ОСОБА_1 зі складу особової частини ВЧ НОМЕР_1 (17.03.2023 р.).
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №331 від 22.11.2022 р. позивача наказано вважати таким, що вибув з 22.11.2022 р. до лікувального закладу у зв`язку із захворюванням.
Згідно з Випискою із медичної карти стаціонарного хворого за №5214, ОСОБА_1 у період з 23.11.2022 р. по 09.12.2022 р. перебував на стаціонарному лікуванні. 
В графі щодо повного діагнозу особи зазначено:
1) Основний діагноз: Гіпертонічна хвороба II стадії, 3 ступеня. Гіпертензивне серце (ексцентрична гіпертрофія ЛШ). Ризик 3. Нестенозуючий атеросклероз МАГ. IX: дифузний кардіосклероз;
2) Супутній: МВТ. ЗЧМТ. Забій головного мозку (21.07.22 р.), відновний період. Енцефалопатія ІІ ст. (гіпертензивна, атеросклеротична), нерізкий вестибуло-тактичний синдром, стійкий цефалгічний синдром. Хронічна вертеброгенна цервікалгія, хронічна люмбалгія з нерізким больовим синдромом, на фоні розповсюдженого остеохондроза, спондилоартроза, спондильоза шийного та попереково-крижового відділів хребта, кил міжхребцевих дисків CS-С6, протрузій м/х дисків C3-С4, C4-CS, L2-L3, L4-L5. ГРВІ, гострий бронхіт. ЖКХ. Хронічний калькульозний холецистит, фаза н/ремісії.
Згідно з Випискою із медичної карти стаціонарного хворого за №5546, ОСОБА_1 у період з 10.12.2022 р. по 21.12.2022 р. перебував на стаціонарному лікуванні. 
В графі щодо повного діагнозу особи зазначено:
1) основний діагнох: ЖКХ, хроничний калькульозний холецистит. СПО (12.12.22) ЛХЕ, дренування черевної порожнини;
2) супутній діагноз: Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 3 ступ. Гіпертензивне серце. Ризик 3. Нестенуючий атеросклероз МАГ. ІХС: дифузний кардіосклероз СН І ст. 
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №367 від 28.12.2022 р. позивача наказано вважати таким, що прибув з лікувального закладу і приступив до виконання службових обов`язків з 28.12.2022 р.
Суд зауважує, що додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, що перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Накази про здійснення додаткової винагороди за лікування, пов`язане із захистом Батьківщини видаються на підставі рапортів поданих по команді та при наявності підтверджуючих документів.
Учасниками справи не заперечується та обставина, що позивач отримав поранення 21.07.2022 р., після чого останній проходив стаціонарне лікування у відповідних медичних закладах у період з 22.07.2022 р. по 30.08.2022 р. Після завершення лікування було проведено огляд ВЛК, яка за підсумком лікування ОСОБА_1 зробила висновок про обмежену придатність військовослужбовця.
У Довідці ВЛК ВЧ НОМЕР_5 за №4433 від 19.09.2022 р. зазначено, що 19.09.2022 р. проведено медичний огляд позивача й за результатами останнього ВЛК зроблено висновок про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), а саме:
«Стан після гострого ішемічного інсульту в правій лобно-тім`яній частці (21.07.2022) у вигляді легкого лівобічного геміпарезу, лобної атаксії, вираженого астенічного синдрому на тлі ДЕП ІІ ст.
Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
На підставі статті 44 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.».
У Довідці ВЛК ВЧ НОМЕР_5 за №6236 від 11.11.2022 р. зазначено, що 11.11.2022 р. проведено медичний огляд позивача й за результатами останнього ВЛК зроблено висновок про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), а саме:
«Відновлювальний період перенесеного ішемічного інсульту (21.07.2022) в правій лобно-тім`яній ділянці, хронічна дисциркуляторна, посттравматична енцефалопатія з легким лівобічним геміпарезом, гемігіпестезією, лобною атаксією, виражений астенічний синдром. Вертеброгенна цервікобрахіалгія з больовим та м`язово-тонічним синдромами. Жовчо-кам`яна хвороба. Хронічний калькульозний холецистит з рідкими загостреннями.
Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.
Гіпертонічна хвороба І ст. СН 0 ст. ІХС: дифузний кардіосклероз.
Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби.
Стан після МВТ (21.07.2022) ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді вираженого астено-невротичного синдрому.
Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
Довідка про обставини травми не надана.
На підставі статті 41б, 23г, 39в, 40в, 54в графи Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби.
Непридатний до служби у ДЩВ, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.». 
Згідно з Витягом з протоколу засідання 20 регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв за №81 від 03.05.2023 р. (далі – протокол №81 від 03.05.2023 р.): 
«Травма, захворювання молодшого сержанта ОСОБА_3 , 1974 р.н., підтверджені, довідкою ВЛК в/ч НОМЕР_5 від 11.11.2022
Nє6236 за якою він на підставі статті 41-б, 23-г, 39-в, 40-в, 54-в, графи ІІ Розкладу хвороб був визнаний, - «обмежено придатний до військової служби», довідкою про обставини травми виданою командиром в/я НОМЕР_1 , військово - медичними документами:
Травма: «Стан після МВТ (21.07.2022) ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді вираженого астеноневротичного синдрому», - ТРАВМА, ТАК, ПОВ?ЯЗАНА ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.
Захворювання: «Відновлювальний період перенесеного ішемічного інсульту (21.07.2022) в правій лобно-тім?яній ділянці, хронічна дисциркуляторна, посттравматична енцефалопатія з легким лівобічним геміпарезом, гемігіперестезією, лобною атаксією, виражений астенічний синдром. Вертеброгенна цкрвікобрахіалгія з больовим та м?язово-тонічним синдромами. Жовчнокам`яна хвороба. Хронічний калькульозний холецистит з рідкими загостреннями», - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ?ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
Захворювання: «Гіпертонічна хвороба І ст. СН 0 ст. ІХС: дифузний
кардіосклероз», ЗАХВОРЮВАННЯ, HI, НЕ ПОВ`ЯЗАНЕ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
Постанову про причинний зв?язок травми у довідці ВЛК в/ч НОМЕР_5 від
11.11.2022 №6236, - ВІДМІНИТИ.».
Суд звертає увагу, що ступінь тяжкості травми має суттєве значення, оскільки у випадку перебування у відпустці для лікування, право на виплату вказаної винагороди мають лише військовослужбовці, які отримали тяжке поранення.
Під час лікування після поранення (без прив`язки до тяжкого), але обов`язково пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду до 100000 грн, а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду до 100000 грн отримують лише ті військовослужбовці, в кого поранення визнано тяжким за висновком ВЛК.
Аналогічну правову позицію підтримує Верховний Суд у постанові від 09.10.2025 р. у справі №260/2842/23.
Разом з цим, суд наголошує, що жоден із наявних у матеріалах справи документів (медичні виписки/епікризи, довідки ВЛК, витягом з протоколу за №81 від 03.05.2023 р.) не містить висновку про тяжкість отриманого позивачем бойового поранення (21.07.2022 р.).
Висновки ВЛК щодо зв`язку вищевказаних захворювань позивача з отриманим ним бойовим пораненням у наведених вище документах також відсутні.
В контексті наведеного суд зауважує, що питання наявності або відсутності певного діагнозу у особи, а також визначення того, чи отримане військовослужбовцем захворювання є тяжким за результатами медичного обстеження, і чи пов`язане воно саме із захистом Батьківщини, належать до дискреційних повноважень військово-лікарської комісії, а не суду. З цього випливає і те, що суд не може самостійно змінювати формулювання обставин, встановлених або визначених уповноваженим лікарським органом у медичній документації.
Також, суд враховує, що у постанові від 10.02.2022 у справі № 160/7153/20 Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 р. №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).
Окрім того, суд зауважує, що приписами п. 1 Постанови №168 (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) передбачена виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, для осіб, які, зокрема, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Натомість, з урахуванням змісту витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №331 від 22.11.2022 р. позивача вибув з 22.11.2022 р. до лікувального закладу у зв`язку із захворюванням.
Тобто, позивач у спірний період не перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, доказів протилежного позивачем до суду не надано й про існування таких доказів суд не повідомлено.
Таким чином, вищенаведене свідчить про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 за відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць за час перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у період з 23.11.2022 р. по 21.12.2022 р., та, як наслідок, підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у відповідній частині.
Інші доводи учасників справи не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У відповідності до приписів статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат, передбачені статтею 139 КАС України, відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено та підписано 31.03.2026 р.

Суддя О.М. Неклеса