ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/265/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу 
за позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до 
Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вулиця Генерала Батюка, буд. 8, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84100),
Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатський області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ 20453063)
про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатський області (далі – відповідач 2), яким просить:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у перерахунку пенсії №071750004221 від 26.12.2025 року про відмову у перерахунку пенсії. 

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 17.12.2025 переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі Закон - №889), з урахуванням довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) (Додаток 4 до Порядку) №7.7-22/33-1339 від 16.12.2025, та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в держаних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не проведи класифікацію посад державної служби (Додаток 6 до Порядку) №7.7-22/33-1340 від 16.12.2025.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач 17.12.2025 року звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою №14237 про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу». У відповідь на свою заяву про призначення йому пенсії за віком згідно Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» отримав відмову, обґрунтовану тим, що ОСОБА_1 13.07.1992 року призначений на посаду старшого інспектора митниці, отже станом на 01.05.2016 заявник не займає посади державної служби.
На підставі вищезазначеного, пенсійний орган вирішив відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно заяви від 17.12.2025 №14237. Позивач вважає, що таке рішення є незаконним, протиправним та підлягає скасуванню.
Додатково вказує, що відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у період з 13.07.1992 року 01.01.2024 року працював в митних органах. Щодо посилань відповідача в оскарженому рішенні на те, що займані позивачем посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, зазначає, що спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб митних органів в Україні, був Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI. Частиною першою статті 569 МК України передбачено, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Відповідно до частини першої статті 588 МК України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", передбачені і Митними кодексами України від 12.12.1991 та від 11.07.2002. Отже, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

03 лютого 2026 року від ГУ ПФУ в Закарпатській області надійшли матеріали відмовної пенсійної справи позивача.

06 лютого 2026 року на адресу суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог. Вказує, що відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, – у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. 
Так, в період роботи позивача в Митних органах діяв Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ та Порядок обчислення стажу державної служби, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 (надалі Порядок). Пунктом 2 вказаного порядку (у первинній редакції та чинності на час проходження позивачем служби в Податкових органах) визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби. При цьому для жінок зазначений вік визначається ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та становить шістдесят років. 
Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Після 01.05.2016, відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства управління дійшло висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Таким чином оскільки у ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж державної служби, тому у управління відсутні правові підстави для переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

06 лютого 2026 року від ГУ ПФУ в Донецькій області надійшли матеріали з електронної пенсійної справи позивача.

06 лютого 2026 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, надійшов відзив на позовну заяву, у якій позивач вказує, що 17.12.2025 ОСОБА_1 звернувся особисто із заявою №14237 - перехід з пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу». 
Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», з 01.04.2021 органами Пенсійного фонду застосовується принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення (перерахунки) пенсій. 
На підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви від 17.12.2025 та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) винесено рішення №071750004221 від 26.12.2025 про відмову в переведенні на пенсію про держслужбу відповідно до Закону №889, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України станом на 01.05.2016. Згідно записів трудової книжки ОСОБА_2 13.07.1992 призначений на посаду старшого інспектора митниці тому підстави для зарахування періодів роботи в органах Митної служби України до стажу державної служби відсутні. 
Відтак, оскільки станом на 01.05.2016 року заявник не працював на посадах державної службі та не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців то відповідно, права на перехід з пенсії за віком по ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком по ЗУ «Про державну службу» позивач не має. 
Оскільки, заява ОСОБА_1 відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області то Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області позбавлено фактичних та юридичних підстав з приводу надання обґрунтованих пояснень щодо відмови в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу» від 10.12.2015 №889—VIII, так як ГУ ПФУ в Закарпатській області не здійснювало розгляд заяви.
Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області розгляд заяв позивача не здійснювало, а тому і прав позивача на перерахунку пенсії не порушило.

10 лютого 2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 2, на позовну заяву, у якій представник позивача вказує, що у відзиві на позовну заяву відповідач 2 зазначає, що з позовних вимог позивача нібито не вбачається, який саме період трудового стажу є спірним. Водночас відповідач 2 ігнорує обставини, які стали безпосередньою підставою для відмови позивачу у перерахунку пенсії. Зокрема, у відмові зазначено, що ОСОБА_1 13 липня 1992 року було призначено на посаду старшого інспектора митниці, у зв`язку з чим, станом на 01 травня 2016 року, заявник нібито не обіймав посаду державної служби. Саме з таких мотивів пенсійним органом було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до заяви від 17 грудня 2025 року №14237. Таким чином, підстави відмови відповідача не стосуються спірного періоду трудового стажу, а зумовлені помилковим тлумаченням правового статусу посади, яку обіймав позивач, що підтверджує необґрунтованість та протиправність оскаржуваних дій.
Також вказує, що на час звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у позивача наявний необхідний вік, стаж державної служби та страховий стаж. Отже, на момент звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області, у нього були наявні умови, які необхідні для переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (. Доводи Відповідача, викладені у відзиві, щодо відсутності у ОСОБА_1 необхідного стажу державної служби та правових підстав для переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

10 лютого 2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 1, на позовну заяву, у якій представник позивача вказує, що У відзиві на позовну заяву відповідач-1 зазначає, що з позовних вимог позивача нібито не вбачається, який саме період трудового стажу є спірним. Водночас відповідач-1 ігнорує обставини, які стали безпосередньою підставою для відмови позивачу у перерахунку пенсії. Зокрема, у відмові зазначено, що ОСОБА_1 13 липня 1992 року було призначено на посаду старшого інспектора митниці, у зв`язку з чим, станом на 01 травня 2016 року, заявник нібито не обіймав посаду державної служби. Саме з таких мотивів пенсійним органом було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до заяви від 17 грудня 2025 року №14237. Таким чином, підстави відмови відповідача-1 не стосуються спірного періоду трудового стажу, а зумовлені помилковим тлумаченням правового статусу посади, яку обіймав позивач, що підтверджує необґрунтованість та протиправність оскаржуваних дій.
Додатково зазначає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у перерахунку пенсії №071750004221 від 26.12.2025 року, прийняте без урахуванням вищевказаних обставин, тому є таким, що прийняте всупереч нормам чинного законодавства, отже є протиправним та підлягає скасуванню. На час звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у позивача наявний необхідний вік, стаж державної служби та страховий стаж (підтверджується записами трудової книжки позивача). Отже, на момент звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області, у нього були наявні умови, які необхідні для переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі Закон - №889). Доводи відповідача-1, викладені у відзиві, щодо відсутності у ОСОБА_1 необхідного стажу державної служби та правових підстав для переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Обставини встановлені судом

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах пенсійного фонду як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

16 грудня 2025 року, Закарпатською митницею Державної митної служби України, була видана ОСОБА_1 , довідка №7.7-22/33-1339 «про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)».

Також, 16 грудня 2025 року, Закарпатською митницею Державної митної служби України, була видана ОСОБА_1 , довідка №7.7-22/33-1340 «про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби».

17 грудня 2025 року ОСОБА_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою №14237 щодо здійснення переведення з пенсії за віком згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу» №889-VІІІ.

Дана заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Головне управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області рішенням від 26.12.2025 року відмовило позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до закону України «Про державну службу».

В Рішенні про відмову, було зазначене наступне:

« ПІБ — ОСОБА_1 . 
Дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
РНОКПП — НОМЕР_2 . 
Адреса: АДРЕСА_2 . 
Факт роботи - працює. 
Загальний страховий стаж складає: 47 років 0 місяців 28 днів. 
Звернувся особисто із заявою від 17.12.2025 №14237 — перехід з пенсії за віком відповідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон №1058) на пенсію за віком згідно Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889). 
До заяви про перерахунок пенсії додані наступні документи: 
1. паспорт від31.10.1995 ВО №043489 
2. довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру 
3. довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 16.12.2025 №7.7-22/33-1339 
4. довідка про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 16.12.2025 №7.7-22/33-1340 
5. заява від 17.12.2025 №13237 
Законом №889 –VIII визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України №3723 –ХІІ «Про державну службу». 
Відповідно до пунктів 10 і 12 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889 –VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом (01.05.2016р.) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад, віднесених до категорій посад державних службовців.
Статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII визначені категорії посад державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону «Про державну службу» є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. 
Посади працівників митниці даною статтею не передбачені. Порядок обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 втратили чинність. 
За результатами розгляду матеріалів пенсійної справи та доданих до заяви документів, встановлено, що гр. ОСОБА_1 13.07.1992 призначений на посаду старшого інспектора митниці, отже станом на 01.05.2016 заявник не займає посади державної служби. 
На підставі вищевикладеного, враховуючи, що у заявника відсутній необхідний страховий стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» 
ВИРІШЕНО:
відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно заяви від 17.12.2025 №14237.
Відповідно до статті 74 Закону України від 17.02.2022 № 2073-ІХ «Про адміністративну процедуру», рішення набирає чинності з моменту ознайомлення заявника з прийнятим рішенням. 
Відповідно до статті 105 Закону № 1058, скарга на прийняте Рішення може бути подана протягом одного року з дня прийняття рішення, але не більш як через 30 календарних днів з дня ознайомлення з прийнятим рішенням до керівника виконавчого органу Пенсійного фонду, посадовою особою якого винесено оскаржуване рішення (адреса листування: 49088, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 106, код ЄДРПОУ 13486010, email: gu@dn.pfu.gov.ua), а в разі повного або часткового незадоволення скарги до органу Пенсійного фонду вищого рівня протягом 30 календарних днів з дня доведення до відома рішення, що оскаржується. 
Подання скарги не позбавляє особу права звернутися до адміністративного суду відповідно до законодавства.».

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Мотиви та норми права застосовані судом

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, з 01.05.2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, якщо особа має стаж на посаді державної служби більше 20 років, то має право на призначення пенсії за віком згідно із ст.37 Закону №3723-XII, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Як визнається сторонами, відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 06.06.1977 року, в період з 13.07.1992 року по 01.01.2024 року позивач працював на посадах у митних органах України, які змінювали назву з подальшим їх правонаступництвом, де відповідно до займаних посад і стажу роботи, йому присвоювались персональні та спеціальні звання.
Так, пунктом 1 Порядку №283 регламентовано, що ним визначаються посади і органи, час роботи, в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно із пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Відповідно до статті 408 Митного кодексу України (в редакції Закону від 11.07.2002 року № 92-IV) (далі - МК України) правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, згаданим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу".
Згідно із частиною 1 статті 413 МК України у вказаній вище редакції, особи, які вперше зараховуються на посади державної служби у митних органах, спеціалізованих митних установах та організаціях, приймають Присягу державного службовця.
Відповідно до частин 1, 2 статті 569 МК України (у редакції Закону від 13.03.2012 року № 4495-VI) посадовими особами митної служби України є працівники митних органів України, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності митної служби України і яким присвоєно спеціальні звання митної служби. Посадові особи митної служби України є державними службовцями.
Правове становище посадових осіб митної служби України визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.
Відповідно до частини 1 статті 588 МК України (у редакції Закону від 13.03.2012 року № 4495-VI) пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України "Про державну службу". Час служби зазначених осіб в митних органах зараховується до стажу державної служби, необхідного для призначення пенсії державного службовця.
Частиною 1 статті 588 МК України (у редакції Закону № 405-VII від 04.07.2013 року) передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Крім того, частиною сімнадцятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", передбачались і у редакціях Митного кодексу України від 11.07.2002 року (про що зазначено вище) та від 12.12.1991 року (зокрема, ч.3 ст.154 МК України у редакції Закону № 1970-XII).
Відповідно до ст.573 МК України, посадовим особам митних органів присвоюються такі спеціальні звання: 1) дійсний державний радник податкової та митної справи; 2) державний радник податкової та митної справи I рангу; 3) державний радник податкової та митної справи II рангу; 4) державний радник податкової та митної справи III рангу; 5) радник податкової та митної справи I рангу; 6) радник податкової та митної справи II рангу; 7) радник податкової та митної справи III рангу; 8) інспектор податкової та митної справи I рангу; 9) інспектор податкової та митної справи II рангу; 10) інспектор податкової та митної справи III рангу; 11) інспектор податкової та митної справи IV рангу; 12) молодший інспектор податкової та митної справи.
Положення про спеціальні звання посадових осіб митних органів, порядок присвоєння цих звань та їх співвідношення з рангами державних службовців, а також розміри надбавок до посадового окладу за спеціальні звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. Спеціальні звання митної служби присвоюються довічно. Позбавлення спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Поставною Кабінету Міністрів України "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" від 20.04.2016 року №306 встановлено співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями посадових осіб митних органів, відповідно до яких: - дійсний державний радник митної служби 1 ранг державного службовця; - державний радник митної служби I рангу 2 ранг державного службовця; - державний радник митної служби II рангу 2 ранг державного службовця; - державний радник митної служби III рангу 3 ранг державного службовця; - радник митної служби I рангу 4 ранг державного службовця; - радник митної служби II рангу 5 ранг державного службовця; - радник митної служби III рангу 6 ранг державного службовця; - інспектор митної служби I рангу - 7 ранг державного службовця; - інспектор митної служби II рангу - 8 ранг державного службовця; - інспектор митної служби III рангу 9 ранг державного службовця; - інспектор митної служби IV рангу 9 ранг державного службовця; - молодший інспектор митної служби 9 ранг державного службовця.
Таким чином, в органах державної митної служби присвоюються спеціальні звання, які прирівнюються до відповідного рангу державного службовця, які неодноразово були присвоєні позивачу, що підтверджується записами трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 06.06.1977 року.
Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08.10.2013 року у справі № 21-275а13 вказано, що аналіз положень ст.37 Закону № 3723, Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 року № 509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723.
Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений і Верховним Судом у постанові від 03.07.2018 року (справа № 586/965/16-а) та від 18.03.2021 року (справа № 500/5183/17).
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
З аналізу наведених положень Митного кодексу України та пункту 2 Порядку №283 можна дійти висновку про те, що період проходження служби посадовими особами митних органів служби зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» і в тому разі, якщо таким особам присвоювалися спеціальні звання під час проходження служби.
Висновки аналогічного характеру викладено в постановах Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 822/524/18, від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а.

Отже, проходження позивачем державної служби в органах митного контролю з 13.07.1992 року по 01.01.2024, під час якої йому присвоювались спеціальні звання, зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії за віком згідно із пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а тому доводи відповідачів в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, матеріали справи містять надані Закарпатською митницею довідки №7.7-22/33-1339 «про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)» та №№7.7-22/33-1340 «про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби», з яких вбачається, що у позивача наявна надбавка за вислугу років (50%) за стаж державної служби 21 рік.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що посадові особи в митних органах, митній службі, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах України має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону № 3723, а відтак з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, позивач має право на пенсію за віком на підставі положень статті 37 Закону №3723-XII.
З огляду на викладене, посилання відповідачів про те, що період роботи в митній службі, під час перебування на якій були присвоєні персональні та спеціальні звання не зараховується до стажу роботи на посадах державної служби є неправомірними, а тому оскаржене рішення №071750004221 від 26.12.2025 року підлягає скасуванню.

Разом з тим, порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі Порядок № 22-1).
При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі Постанова правління ПФУ № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).
Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3 цього розділу визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 зумовлює такі висновки суду:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення (перерахунок) пенсії структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії;
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про перерахунок пенсії позивача та прийняв рішення про відмову у проведенні такого перерахунку.
Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України у в Донецькій області зобов`язане здійснити призначення та виплату пенсії позивача у даній справі.

З урахуванням протиправності спірного рішення про відмову в призначенні пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зобов`язане призначити позивачу пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VII, з урахуванням довідок Закарпатської митниці від 16.12.2025 №7.7-22/33-1339 «про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)» та №№7.7-22/33-1340 «про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби» починаючи з 17 грудня 2025 року та здійснити перерахунок та виплату пенсії з дати звернення із відповідною заявою, тобто з 17 грудня 2025 року.
Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1064,96 грн.
Керуючись ст.ст.2, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Площа Соборна, буд. 3, місто Слов`янськ, Донецька обл., 84122, код ЄДРПОУ 13486010), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ 20453063) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у перерахунку пенсії №071750004221 від 26.12.2025 року про відмову у перерахунку пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Площа Соборна, буд. 3, місто Слов`янськ, Донецька обл., 84122, код ЄДРПОУ 13486010)

перевести з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІУ,

на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 №3723-ХІІ, пунктів 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-УІІІ,

на підставі довідок Закарпатської митниці від 16.12.2025 №7.7-22/33-1339 «про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)» та №№7.7-22/33-1340 «про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби» починаючи з 17 грудня 2025 року.

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Площа Соборна, буд. 3, місто Слов`янськ, Донецька обл., 84122, код ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 1064,96 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	З.Б.Плеханова