Кримінальне провадження №629/2052/26
Номер провадження 1-кп/629/201/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: 
головуючого - ОСОБА_1 , 
за участю секретаря – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника – ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження на підставі угоди про визнання винуватості за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зі слів маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,
у с т а н о в и в:
Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.05.2025 у справі №629/2452/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч. 5 ст.126, ч.1 ст.122-2, ч.3 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Після чого, у невстановлений час, за невстановлених обставин у ОСОБА_4 , всупереч діючій забороні на право керування транспортними засобами, встановленій вказаною постановою, який мав реальну можливість її виконання, виник злочинний умисел, направлений на умисне невиконання зазначеного судового рішення в частині позбавлення права керування транспортними засобами. 
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 02.09.2025 о 12:25, діючи з метою підриву авторитету органів правосуддя України, в порушення ст. 129-1 Конституції України, в частині обов`язковості виконання судових рішень, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом направленим на невиконання вказаного судового рішення в частині позбавлення права керування транспортними засобами, сів за кермо та почав керувати автомобілем марки ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1 рухаючись по вулиці Олександра Бричука в м. Лозова Харківської області, де був зупинений працівниками ВРПП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, під час чого, було встановлено, що останній позбавлений права керувати транспортними засобами строком на п`ять років, відповідно до вище вказаної постанови суду.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили. 
12.03.2026 між прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Зі змісту даної угоди про визнання винуватості, вбачається, що під час досудового розслідування та судового провадження підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, і прийняв зобов`язання беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, щиро каятися, у разі затвердження угоди про визнання винуватості, виконати призначене покарання.
Також сторони угоди дійшли згоди на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень.
Перевіривши вказану угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд доходить висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 472 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дату її укладення та підписи сторін.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
У судовому засіданні суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання та розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це обвинувачений підтвердив суду та просив угоду затвердити. Захисник обвинуваченого просила затвердити угоду.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги законодавства, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. 
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:
1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією);
2) корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи (осіб) у вчиненні будь-якого корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, та якщо інформація щодо вчинення такою особою (особами) кримінального правопорушення буде підтверджена доказами, і за умови повного або часткового (з урахуванням характеру та ступеня участі особи у вчиненні злочину) відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо такі збитки або шкода були завдані);
2-1) корупційних кримінальних проступків, нетяжких або тяжких корупційних злочинів, а також кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, у разі відсутності ознак вчинення цих кримінальних правопорушень у співучасті, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, і за умови повного відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо таких збитків або шкоди було завдано);
3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив фактичні обставини кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті.
Отже, судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.
Дослідженням особи встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, має місце постійного проживання, де характеризується негативно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. 
Судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України. Прокурор та обвинувачений погоджуються на призначення узгодженої ними міри та виду покарання. Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку про те, що його подальше перевиховання та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливе при призначенні кримінального покарання, у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України. 
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому суд не убачає.
Витрати на залучення експерта в справі відсутні.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.374-376, 475 КПК України, суд,
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника – адвоката ОСОБА_5 укладену 12.03.2026.
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити покарання у виді ШТРАФУ в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 /вісім тисяч п`ятсот/гривень.
Запобіжний захід  ОСОБА_4  не обирати.
Речові докази: DVD-R диск з відеозаписами, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, – залишити там же.
Долю речових доказів вирішити по вступу вироку в законну силу.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_6