ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 686/26629/21
провадження № 51-2387 км 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (у режимі 
відеоконференції),
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 18 березня 2025 року щодо 
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК). 
Змістоскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. За вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2024 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. 
2. На підставі ч. 5 ст. 72 КК у строк відбуття покарання ОСОБА_8 зараховано термін його попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду, з дня затримання, тобто з 14 травня 2021 року до дня набрання вироком законної сили.
3. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні. 
4. Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці та виправдано його за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК у зв`язку з недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа. Судові рішення щодо ОСОБА_9 у касаційному порядку не оскаржуються.
5. Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 18 березня 2025 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишив без змін.
6. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винуватими у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому у великих розмірах, а ОСОБА_8 , крім того ще й за кваліфікуючою ознакою - вчиненому повторно, за обставин детально наведених у вироку.
7. Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи особами, притягнутими до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, 14 травня 2021 року в першій половині дня, перебуваючи у м. Хмельницький, діючи із корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою про вчинення крадіжки чужого майна, з метою реалізації свого злочинного умислу, підійшли до багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , де згідно попередньої домовленості, ОСОБА_9 залишився на вулиці спостерігати за навколишньою обстановкою, з метою попередження ОСОБА_8 про сторонніх осіб у випадку необхідності засобами мобільного зв`язку, а останній зайшов у під`їзд № 5 вказаного житлового будинку, де шляхом підбору ключа проник у квартиру АДРЕСА_3 , в якій проживають ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
8. Перебуваючи у приміщенні вказаної квартири, ОСОБА_8 повторно, таємно, викрав майно, належне потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а саме: з шафи у кімнаті, грошові кошти в сумі 6500 доларів США, що станом на 14 травня 2021 року за офіційним курсом НБУ становить 179577 грн 45 коп., банківську картку ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , ключі від автомобіля ЗАЗ «Славута», 800 грн, золотий хрестик, заявленою вагою 1,5 гр, заявленою вартістю 1000 грн за 1 гр, загальною заявленою вартістю 1500 грн., монету з металу жовтого кольору з написом «10 рублей 1900 г…», вартістю 17100 грн., та невстановлену жіночу парфумовану воду, яка матеріальної цінності для потерпілих не становить, на загальну суму 198 977,45 грн. заподіявши останнім майнової шкоди.
9. Окрім цього, ОСОБА_8 , перебуваючи у вищевказаній квартирі, через нішу в підлозі на балконі, проник у підвальне приміщення вказаної квартири, звідки повторно, таємно викрав належні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 грошові кошти у сумі 4700 доларів США, що станом на 14 травня 2021 року за офіційним курсом НБУ становить 129 848,31 грн, які знаходились у банці для консервацій та були передані останніми на зберігання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Своїми діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заподіяли потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_13 майнову шкоду у розмірі 129 848,31 грн.
10. Всього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 викрали майна потерпілих на загальну суму 328 825,76 грн, що в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто у великих розмірах.
11. У подальшому, 14 травня 2021 року о 19 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були затримані працівниками поліції на вул. Юрія Савіцького, 4, в смт. Летичів Хмельницького району Хмельницької області.
12. Окрім того, органом досудового розслідування ОСОБА_9 було пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК, а саме в тому, що він за невстановлених органом досудового розслідування обставин, але в період до 14 травня 2021 року здійснив придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу. 
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
13. У касаційній скарзі з доповненнями захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_8 та виправдати останнього за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.
14. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що обвинувальний вирок ґрунтується на недопустимих доказах, зокрема, протоколі огляду місця події від 14 травня 2021 року та фототаблиця до нього; висновку експерта № СЕ-19/123-21/3957-Д від 27 травня 2021 року; протоколі прийняття заяви від 14 травня 2021 року; висновку експерта про оцінку № 05102021_051001 від 05 жовтня 2021 року.
15. Стверджує, що протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15 травня 2021 року та відеозапис до нього є доказами катування, жорстокого та нелюдського поводження й застосування насильства до ОСОБА_8 , порушення його права на захист. Зазначає, що за наявності підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 його не було закрито.
16. Також захисник указує, що винуватість  ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК є недоведеною з підстави того, що розмір заподіяної майнової шкоди не підтверджений жодним належним та допустимим доказом (вартість хрестика з металу жовтого кольору, монети з металу жовтого кольору з написом «10 рублей 1900 г…» та парфумованої води не визначено; засуджені стверджують, що в підвальне приміщення квартири не спускалися, зокрема, кошти в розмірі 4700 доларів США не викрадали).
17. З огляду на визнання винуватості лише щодо викрадення коштів у розмірі 6500 доларів США та 800 грн, захисник стверджує, що дії його підзахисного мали бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК та відповідно про необхідність призначення йому покарання в межах санкції відповідної частини статті цього закону. Також зазначає про те, що його підзахисний має сталі соціальні зв`язки, оскільки перебуває у цивільному шлюбі, до затримання працював, має ряд захворювань, наявні обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
18. Апеляційний суд не перевірив доводів апеляційної скарги, не надав на них вичерпних відповідей, а обмежився формальним посиланням на правильність висновків суду першої інстанції.
19. Заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.
Позиції учасників судового провадження
20. Захисник ОСОБА_5 просив касаційну скаргу з доповненнями задовольнити. Захисник ОСОБА_6 підтримав подану касаційну скаргу з доповненнями. Прокурор заперечувала щодо її задоволення, а оскаржуване рішення просила залишити без зміни.
Мотиви Суду
21. Заслухавшидоповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
22. Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Частиною першою цієї статті передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
23. Отже, суд касаційної інстанції не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість зазначені обставини були предметом перевірки у судах першої та апеляційної інстанцій.
24. Відповідно до положень ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
25. Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
25. Судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи, у тому числі аналогічні викладеним у касаційній скарзі. Зазначені в них мотиви про визнання цих доводів безпідставними колегія суддів уважає обґрунтованими й такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.
26. Із положень ст. 94 КПК слідує, що оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок і який оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
27. Як убачається з матеріалів провадження, висновок суду, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості  ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, було зроблено з додержанням ст. 23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 зазначеного Кодексу.
28. Такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних у судовому засіданні: потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які повідомили, що від працівників поліції дізналися про підозру вчинення крадіжки у будинку, де знаходиться їх квартира, прибувши на місце, виявили зникнення з квартири їхніх грошових коштів та цінних речей та грошових коштів, переданих їм на зберігання їх донькою  ОСОБА_13 - із банки, що знаходилася в підвальному приміщенні квартири; потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які зазначили про те, що від ОСОБА_10 їм стало відомо про вчинення крадіжки із квартири останніх належних у тому числі і їхньому подружжю коштів. Також вони повідомили, що після крадіжки з їхньої квартири коштів у 2017 році, вони передали кошти на зберігання батькам; свідка ОСОБА_15 , який входив до складу слідчо-оперативної групи у якості спеціаліста, та повідомив, що під час огляду місця події - приміщення квартири потерпілих ОСОБА_16 , пам`ятає, що місцями крадіжки були шафа та підвальне приміщення на балконі, загальна сума викраденого за словами потерпілих складала приблизно 10 000 доларів США та золоті прикраси. Також він зазначив, що за повідомленням ОСОБА_10 спускався в підвальне приміщення на балконі, звідки дістав скляну банку в пакеті, де зі слів останнього зберігалися кошти, яких не було виявлено; свідка ОСОБА_17 , який входив до складу слідчо-оперативної групи у якості слідчого, та повідомив, що приймав заяву про вчинення кримінального правопорушення від потерпілого ОСОБА_10 , а також проводив огляд місця події, а саме квартири АДРЕСА_4 , про що склав відповідний протокол, достовірність даних якого підтверджує. При цьому свідок зазначив, що потерпілі заявляли про викрадення з їх квартири двох сум грошей, однієї, яка належить їм - із шафи у кімнаті, а іншої суми, яка належить їхнім дітям і зберігалася в скляній банці - із підвалу на балконі; свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які були понятими під час проведення огляду місця події.
29. Також місцевий суд безпосередньо дослідив фактичні дані, які містяться у письмових доказах, зокрема: протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14 травня 2021 року; протоколі огляду місця події, з ілюстративною таблицею, від 14 травня 2021 року; протоколі затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 15 травня 2021 року та відеозапису обшуку затриманого ОСОБА_8 ; протоколі затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 15 травня 2021 року щодо ОСОБА_9 ; протоколі огляду від 27 травня 2021 року про огляд виявлених та вилучених під час обшуку у обвинувачених речей; протоколах про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 21 травня 2021 року щодо візуального спостереження відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 №№ 4096т/121/14, 4097т/121/14 із відеозаписом на DVD-R диску № 463т; протоколі огляду документів (предметів) від 18 травня 2021 року з фототаблицею (було оглянуто два мобільні телефони); заяві ОСОБА_20 від 18 травня 2021 року про добровільну видачу працівникам поліції для огляду, вилучення, проведення експертиз та повернення власнику монети із металу жовтого кольору з маркуванням «10 рублей 1900 г. В.Н. Николай II -император» та металевий тримач під заготовку ключа; протоколі огляду документів (предметів) від 18 травня 2021 року з фототаблицею (було оглянуто монету з металу жовтого кольору); висновку експерта про оцінку № 05102021_051001; висновку експерта № СЕ-19/123-21/3956-ТР від 03 червня 2021 року; висновку експерта № СЕ-19/123-21/3957-Д від 27 травня 2021 року, а також інших письмових доказах, зміст яких детально відображено у вироку.
30. Виконуючи законодавчі положення, суд першої інстанції допитав обвинувачених  ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які частково визнали винуватість, а саме викрадення коштів і майна з приміщення квартини, належних сім`ї ОСОБА_16 , та заперечили викрадення грошей з підвального приміщення, належних сім`ї ОСОБА_21 . Водночас місцевий суд показання обвинувачених у частині невизнання винуватості викрадення коштів із підвального приміщення квартири, розцінив як спробу зменшення суми викрадених коштів, пом`якшення покарання та перекваліфікацію інкримінованих їм діянь і відхилив їх.
31. Також судом першої інстанції було надано оцінку доводам обвинувачених щодо різниці сум викрадених у квартирі сім`ї ОСОБА_16 коштів та коштів, що були виявлені у обвинувачених при їх затриманні, зокрема суд зазначив про те, що після вчинення крадіжки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 довгий час перебували поза візуальним контролем працівників поліції, а тому мали можливість розпорядитися частиною викраденого майна. Крім того, обґрунтовуючи наявність вказаних навиків у обвинувачених, суд послався на поведінку ОСОБА_8 , який, будучи затриманим, перебуваючи в приміщенні автовокзалу смт Летичів, зміг розпорядитися викраденими золотими хрестиком та монетою, таємно заховавши їх під камеру схову.
32. Суд першої інстанції перевірив також твердження ОСОБА_8 про незаконні дії працівників поліції під час його затримання та послався на наявні в матеріалах кримінального провадження повідомлення, надіслані на адресу місцевого суду про те, що кримінальні провадження №№ 62021240010000111, 12021240000000205, внесені на підставі заяв захисника ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК відповідно, постановами слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань від 16 вересня 2021 року та 20 червня 2023 року закриті на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК (т. 4 а.п. 204, 239).
33. Отже, суд першої інстанції, безпосередньо та всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження, дослідивши і зіставивши всі надані сторонами кримінального провадження докази, оцінивши їх відповідно до ст. 94 КПК із точки зору належності, допустимості й достовірності, а також з`ясувавши передбачені ст. 91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості  ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.
34. Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК.
35. Не погодившись із вироком місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_5 , а також захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подали апеляційні скарги. При цьому доводи, викладені в касаційній скарзі ОСОБА_5 аналогічні за своїм змістом доводам його апеляційної скарги та його підзахисного.
36. Суд апеляційної інстанції в межах, установлених ст. 404 КПК, й у порядку, визначеному ст. 405 КПК, переглянув кримінальне провадження за поданими апеляційними скаргами сторони захисту на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені у ній доводи та визнав їх необґрунтованими, навівши належні й докладні мотиви прийнятого рішення.
37. Так, спростовуючи доводи сторони захисту про те, що вирок місцевого суду ґрунтується на недопустимих доказах, апеляційний суд в ухвалі навів відповідні мотиви з яких виходив при прийнятті рішення.
38. Відповідно до положень ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Водночас системний аналіз наведеного вище положення КПК свідчить про обов`язок слідчого, прокурора внести відомості до ЄРДР не тільки на підставі повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, а й в разі самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До того ж будь-яких конкретних вимог до форми та змісту заяви кримінальний процесуальний закон не містить.
39. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, були внесені до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_10 14 травня 2021 року о 18:39:49 (викрали кошти в розмірі 6500 доларів США та вироби з золота) (т. 3 а.п. 1).
40. Також в матеріалах кримінального провадження міститься протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14 травня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_10 , виявивши, що з його квартири в період часу з 07:00 год. до 17:00 викрали кошти в розмірі 6500 доларів США, золоті хрестик та монету, а також з підвального приміщення кошти в розмірі 4700 США звернувся до правоохоронних органів про факт крадіжки (т. 3 а.п. 2).
41. З огляду на положення ст. 214 КПК, суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутність реєстрації протоколу прийняття заяви у встановленому законом порядку не можуть бути підставою для визнання отриманих доказів недопустимими, оскільки така обставина не свідчить про порушення норм кримінального процесуального законодавства, яке тягне за собою нікчемність відповідного доказу.
42. Відповідно до положень кримінального процесуального закону огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, підставою для його проведення є інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. 
43. У межах цього кримінального провадження було проведено огляд місця події у період часу з 18:00 до 19:20 14 травня 2021 року та за наслідками якого було складено протокол. Цей огляд було проведено з дозволу власника квартири ОСОБА_10 . Відповідно до протоколу огляду місця події детально зазначено про місце знаходження цінних речей та коштів, які були викрадені, які сліди було виявлено тощо. Також відповідно до цього протоколу оглядалося приміщення підвалу, зроблено змив з ручки люка в підвал та з ручки дверей балкону, а також було зроблено змив з банки у якій знаходилися гроші та яка перебувала в підвалі. Зазначена процесуальна дія була проведена слідчим ОСОБА_17 , за участю понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , спеціаліста ОСОБА_15 , потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Будь-яких зауважень до даного протоколу від учасників не надходило (т. 3 а.п. 3-18). У судовому засіданні потерпілі не заперечували факту проведення у їх квартирі огляду місця події та достовірності зазначених у протоколі відомостей.
44. Матеріали кримінального провадження не містять даних про порушення під час проведення огляду місця події вимог статей 233 - 237 КПК.
45. Спростовуючи доводи сторони захисту щодо недопустимості як доказу висновку спеціаліста, якою підтверджена вартість золотої монети, апеляційний суд зазначив, що в суді першої інстанції стороною захисту не оскаржувалася вартість викраденої золотої монети. Не було стороною захисту надано й інших процесуальних документів, які б спростовували висновок експерта про оцінку. Частиною 1 ст. 243 КПК передбачено право сторони захисту самостійно залучати експертів для проведення експертизи.
46. Відповідно до наявного в матеріалах кримінального провадження висновку експерта про оцінку № 05102021_051001, якою встановлена ринкова вартість монети з металу жовтого кольору з написом «10 рублей 1900г…» станом на 14 травня 2021 року становить 17 100 грн (т. 3 а.п. 186 - 215). До того ж до зазначеного висновку експертом долучені документи на підтвердження його кваліфікації оцінювача.
47. Матеріали кримінального провадження не містять даних, які б вказували на невідповідність висновку експерта № СЕ-19/123-21/3957-Д від 27 травня 2021 року вимогам статей 101, 102 КПК. Не зазначає про такі обставини і захисник у касаційній скарзі.
48. Доводи сторони захисту про катування, жорстоке та нелюдське поводження, застосування насильства до ОСОБА_8 під час затримання останнього були предметом перевірки судами як першої так і апеляційної інстанцій та обґрунтовано відхилені з посиланням на проведені розслідування щодо викладених в заявах захисника ОСОБА_5 обставини та постанови про закриття кримінального правопорушення. 
49. Апеляційний суд також слушно зазначив про те, що протокол затримання ОСОБА_8 складено у відповідності до положень статей 208, 209 КПК. Згідно з даними, що містяться на відеозаписі долученого до цього протоколу та здійсненого відповідно до ст. 107 КПК, виключається можливість застосування до підозрюваного фізичного або психологічного тиску. Натомість зазначений відеозапис є прямим доказом дотримання правоохоронними органами вимог процесуального закону під час затримання ОСОБА_8 і не містить жодних доказів застосування до останнього насильства або порушення його прав, про які зазначає сторона захисту.
50. Протокол затримання ОСОБА_8 від 15 травня 2021 року складений, у тому числі й у присутності його захисника ОСОБА_5 , про що останній розписався (т. 3 а.п. 28 - 35).
51. Доводи сторони захисту, викладені в апеляційних скаргах, та озвучені учасниками кримінального провадження в судових засіданнях апеляційного суду про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не вчиняли крадіжки коштів у розмірі 4 700 доларів США з підвалу квартири сім`ї ОСОБА_16 були предметом перегляду суду апеляційної інстанції, який відмовив у їх задоволенні, зазначивши в судових рішеннях належні мотиви прийнятого рішення.
52. Так, апеляційний суд обґрунтовано послався на те, що винуватість ОСОБА_8 у викраденні коштів, у розмірі 4 700 доларів США, підтверджується сукупністю наявних у матеріалах кримінального провадження доказів, зокрема: показаннями потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які послідовно стверджували про вчинення крадіжки, у тому числі й коштів у розмірі 4 700 доларів США, що належали сім`ї ОСОБА_21 та були передані на зберігання сім`ї ОСОБА_16 ; свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_15 , які розповіли про обставини проведення огляду місця події та вилучення зразків, що могли містити сліди злочину; даними, що містяться в письмових доказах, які були досліджені судом першої інстанції, в протокол прийняття заяви ОСОБА_10 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14 травня 2021 року, в протоколу огляду місця події з ілюстративною таблицею від 14 травня 2021 року. Зазначені докази узгоджуються між собою та з іншими, наявними в матеріалах кримінального провадження доказами. При цьому колегія суддів зауважує, суд касаційної інстанції, з огляду на ч. 1 ст. 433 КПК, не вправі вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
53. З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК. Із таким висновком погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
54. Щодо посилання захисника на невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання, яке, на думку захисника, є явно надмірним та несправедливим через суворість та при його призначенні не враховано всіх даних, які характеризують особу його підзахисного, колегія суддів зазначає про таке.
55. Статтями 50, 65 КК передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
56. При призначенні покарання ОСОБА_8 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке вчинено за попередньою змовою групою осіб, є тяжким корисливим злочином проти власності унаслідок якого потерпілим завдано матеріальних збитків, що ОСОБА_8 на момент вчинення кримінального правопорушення за цим обвинуваченням уже мав непогашену судимість за вчинення тяжкого корисливого злочину; те, що відносно нього на розгляді у іншому суді перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні іншого кримінального правопорушення проти власності, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку його особи, дані, що характеризують особу винного, який частково визнав вину, не обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, страждає на важке хронічне захворювання, характеризується позитивно. Також суд, врахувавши обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 - часткове визнання вини, розкаяння у вчиненому та вибачення перед потерпілим і відсутність обставин, які обтяжують покарання, дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_8 наближеного до мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК.
57. Апеляційний суд, перевіряючи доводи сторони захисту і в цій частині, не встановив порушень місцевим судом вимог кримінального чи кримінального процесуального законів.
58. На переконання Суду, у цьому конкретному випадку таке покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів. Правових підстав вважати покарання явно несправедливим через суворість немає.
59. За змістом статей 7, 404, 419 КПК у їх взаємозв`язку вбачається, що суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційні скарги без задоволення, зобов`язаний перевірити всі викладені у ній доводи, а також аргументи, наведені сторонами під час апеляційного провадження, у своїй ухвалі дати на них вичерпну відповідь та зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
60. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 , дотримався зазначених норм кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
61. Інші доводи касаційної скарги захисника висновків судів також не спростовують та фактично зводяться до переоцінки доказів і встановлених у справі фактичних обставин, що в силу вимог ст. 433 КПК не може бути предметом оцінки суду касаційної інстанції.
62. Істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування чи зміну оскаржуваних судових рішень, не встановлено. Тому подана касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 18 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_5 - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3