ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

09 березня 2026 року 	Справа № 160/37470/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
УСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань щодо відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п.14 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", затверджене протоколом від 17.12.2025 року №80; 
зобов`язати Комісію з розгляду питань щодо відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти рішення про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п.14 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Ухвалою суду від 09.01.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 09.01.2026 року витребувано у відповідача 1,2 додаткові докази по справі, зокрема:
звернення позивача із заявою із долученими доказами про надання відстрочки;
рішення Комісії з розгляду питань щодо відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п.14 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", затверджене протоколом від 17.12.2025 року № 80; 
протокол від 17.12.2025 року № 80;
відомості /інформацію, що послугувала підставою для прийняття спірного рішення 
листи/відмови/рішення відповідача за результати розгляду заяви позивача;
відомості/інформацію щодо підстав такої відмови;
всі наявні докази щодо суті спору.
Витребувано у Адміністрації Державної прикордонної служби України (юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26) інформацію про перетин кордону громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в період часу з 01.01.2025 року по теперішній час.
13.01.2026 року прикордонна служба надали суду відповідь на запит. 
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 09.03.2026 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.12.2025 року позивачу повідомлено, що за результатами розгляду його заяви про надання йому відстрочки протоколом від 17.12.2025 року № 80 Комісія з розгляду питань щодо відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_1 ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідачем вказано, що відповідно до вказаного повідомлення причинами відмови було наступне: згідно п. 14 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, а саме "члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю І або II групи, зайняті постійніш доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім 7 першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім 'ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю І або II групи.
Згідно наданих документів, у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який потребує постійного догляду і приходиться позивачу членом сім`ї другого ступеня споріднення, є донька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка ОСОБА_3 приходиться членом сім`ї першого ступеня споріднення, не потребує постійного догляду за висновком медико - соціальної експертної комісії або лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінюванням повсякденного функціонування особи та відповідно може здійснювати догляд за своїм батьком.
Також, у повідомлені відповідачем зазначено, що відсутні документи про встановлення інвалідності І або II групи гр. ОСОБА_3 .
Вказує про т е, що є доведеними є обставини відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення, які можуть здійснювати догляд.
Щодо відсутності документів, які вказували на групу інвалідності ОСОБА_3 , то позивачем до ЦНАП було подано медичну документацію його діда, якою підтверджено потреба в його постійному догляді, в тому числі довідка МСЕК, серія 12ААД № 098824. Однак, в переліку документів ця довідка працівником ЦНАП зазначено як медична документація, а не як окремий документ.
Враховуючи викладене, вважаємо, що у позивача є підстави для отримання ним відстрочки, так як це передбачено вимогами чинного законодавства.
Ознайомившись з наданим повідомленням про відмову у наданні відстрочки позивач ОСОБА_1 вважає дії відповідача незаконними та такими, що суперечать вимогам законодавства, тому позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав. 

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1,2 

Ухвалою суду від 09.01.2026 року відкрито провадження в цій адміністративній справі, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, відповідно до ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ухвалою суду від 09.01.2026 року, відповідачу 1,2 було запропоновано надати відзив на позовну заяву позивача по справі. 
Відповідачем 1,2 отримано вказану вище ухвалу суду, що також підтверджується матеріалами справи. 
Згідно із ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Згідно положень ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаного особою, що перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), юридична адреса: АДРЕСА_2 , що є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .
Користуючись своїм правом на відстрочку відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" ним через відділення ЦНАП до ІНФОРМАЦІЯ_1 подано заяву з копіями документів щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.12.2025 року позивачу повідомлено, що за результатами розгляду його заяви про надання йому відстрочки протоколом від 17.12.2025 року № 80 Комісія з розгляду питань щодо відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_1 ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до вказаного повідомлення причинами відмови було наступне: згідно п. 14 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, а саме "члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю І або II групи, зайняті постійній доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім 7 першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім 'ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю І або II групи.
Згідно наданих документів, у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який потребує постійного догляду і приходиться позивачу членом сім`ї другого ступеня споріднення, є донька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка ОСОБА_3 приходиться членом сім`ї першого ступеня споріднення, не потребує постійного догляду за висновком медико - соціальної експертної комісії або лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінюванням повсякденного функціонування особи та відповідно може здійснювати догляд за своїм батьком.
Крім того відсутні документи про встановлення інвалідності І або II групи гр. ОСОБА_3 .
Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, що і стало підставою для звернення його до суду із цим позовом. 
Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - ЗУ № 3543-XII).
Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст. 23 ЗУ № 3543-XII.
Водночас підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону №2232-XII.
Відповідно до підп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно з абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, а саме існує необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Тобто, під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) у т. ч. в разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи не мають інших членів сім ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Вказана вище норма, на яку позивач посилався у заяві до відповідача та у позовній заяві, не поширюється на випадки, коли особа не проходить військову службу, а є лише військовозобов`язаною. 
Слід вказати, що у цьому випадку підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст. 23 ЗУ №3543-XII. 
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №3543-ХІІ загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю І або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико- соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю І або II групи.
Згідно Переліку документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, по пункту 14 частини 1 вказаної статті подаються документи, що підтверджують право на відстрочку, а саме:
для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю І чи II групи, документи, що підтверджують родинні зв`язки другого ступеня споріднення (рідні брати та сестри, баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки), один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьки, чоловік (дружина), діти, у тому числі усиновлені) здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю І чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, а також документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8):
для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї третього ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю І чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки третього ступеня споріднення (дядьки, тітки, племінники та племінниці), один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю І чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого або другого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, а також документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8);
для особи, за якою здійснюється догляд, - один із таких документів, що підтверджує інвалідність особи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю". "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики,
Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними Пет рами комплектування та соціальної підтримки (частина 7 статті 23 Закону №3543-ХІЇ).
За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту І додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5,
Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.
Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за членами сім`ї другого ступеня споріднення, які є особами з інвалідністю І або II групи, зазначеними у пункті 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" зазначають у заяві (додаток 4) про відсутність членів сім`ї першого ступеня споріднення особи, за якою вони здійснюють догляд.. Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за членами сім`ї третього ступеня споріднення, які є особами з інвалідністю І або II групи, зазначеними у пункті Г4 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", зазначають у заяві (додаток 4) про відсутність членів сім`ї першого і другого ступеня споріднення особи, за якою вони здійснюють догляд.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.
Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.
Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі Положення № 154, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з пунктом 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, окрім іншого:
оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;
розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Пунктом 11 Положення № 154 передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Таким чином, до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку.
Отже, саме територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації.
З огляду на викладене, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації разом з долученими документами повинен прийняти рішення за результатами розгляду такої заяви.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок № 560).
Пунктами 56-60 Порядку № 560 визначено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (пункт 56).
За змістом положень п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ умовами для реалізації права на відстрочку є:
зайнятість військовозобов`язаного, який є членом сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю І або II групи, постійним доглядом за такою особою;
відсутність членів сім`ї першого ступеня споріднення із зазначеною особою, крім випадку коли такі члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є рідним дідом по лінії матері позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження, серія НОМЕР_3 , та свідоцтвом про народження його матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серія НОМЕР_4 .
Відповідно до Довідки до акту огляду медико - соціальною експертною комісією, серія 12 ААД № 098824 від 22.08.2024 року ОСОБА_3 встановлено першу "Б" групу інвалідності з 19.08.2024 року, причина інвалідності - загальне захворювання по зору, строк встановлення інвалідності - безстроково.
Згідно цієї довідки ОСОБА_3 потребує постійної сторонньої допомоги, про що на звороті довідки міститься відповідний штамп.
Позивач у позові посилається на те, що окрім позивача сторонній догляд його дідові не має кому надавати, а тому такий догляд в повній мірі надає позивач, проживаючи з дідом за однією адресою, що підтверджується Актом про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 09.12.2025 року № 60 відповідно до Постанови від 16.05.2024 року №560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" (додаток 8 Постанови №560) та Актом обстеження місця проживання від 06.12.2025 року.
У акті обстеження житлових умов зазначено про те, що саме позивачем здійснюється піклування за ОСОБА_3 , позивач допомагає своєму дідусеві по господарству (двір, огород), закупівля продуктів харчування, ліків, відвідування лікарів та інше.
У позові позивачем було повідомлено з приводу інших членів сім`ї зазначаємо про те, що бабуся позивача, дружина ОСОБА_3 . ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_5 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області.
Дядько позивача ОСОБА_5 , син ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області.
При цьому, згідно матеріалів справи, відмовляючи у наданні позивачу відстрочки, відповідач виходив з того, що у ОСОБА_3 є донька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати позивача, яка ОСОБА_3 приходиться членом сім`ї першого ступеня споріднення, не потребує постійного догляду за висновком медико - соціальної експертної комісії або лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінюванням повсякденного функціонування особи та відповідно може здійснювати догляд за своїм батьком.
Позивач у позові вказує про те, що ОСОБА_2 перебуває за кордоном в країні Польща, що підтверджується відміткою в закордонному паспорті та отриманим нею Песелем (PESEL) - це унікальний 11-значний ідентифікаційний номер для фізичних осіб у Польщі, аналог українського ІПН, що дозволяє користуватися медичними, соціальними послугами, працевлаштовуватися, відкривати бізнес та вирішувати адміністративні питання в країні. Для українців існує спеціальний статус PESEL UKR, який надає тимчасовий захист і доступ до держпослуг під час війни, а тому вказує про те, що ОСОБА_2 фізично не може надавати допомогу своєму батькові, так як мешкає в іншій країні.
Суд зазначає про те, що приписами п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ наявність членів сім`ї першого ступеня споріднення допускає надання військовозобов`язаному відстрочки лише у разі підтвердження неможливості виконання відповідних обов`язків такими членами сім`ї першого ступеня споріднення.
Слід вказати про те, що ухвалою суду від 09.01.2026 року було витребувано у Адміністрації Державної прикордонної служби України (юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26) інформацію про перетин кордону громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в період часу з 01.01.2025 року по теперішній час.
На виконання вимог ухвали суду, прикордонна служба листом повідомили суд про те, що у межах повноважень, наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України, та відповідно до пунктів 12, 15 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» (далі - База даних), затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.09.2022 № 614, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.10.2022 за № 1319/38655, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в період з 01.01.2025 року по 13.01.2026 року (станом на 13:05) в Базі даних не виявлено.
Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, слід вказати про те, що позивачем не було підтверджено належними доказами у справі неможливості виконання відповідних обов`язків іншими членами сім`ї першого ступеня споріднення.
Позивачем не було доведено належними доказами по справі про відсутність членів сім`ї першого ступеня споріднення, які можуть здійснювати догляд за його рідним дідом. 
Докази саме постійного проживання за кордоном ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 , позивачем суду не надано. 
Враховуючи викладене, позивачем не було доведено про наявність підстав у позивача для отримання ним відстрочки, так як це передбачено вимогами чинного законодавства.
Враховуючи наведене позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають. 

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про залишення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, без задоволення. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Судові витрати покласти на позивача згідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення. 
Судові витрати покласти на позивача згідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).
Відповідач 2: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено 09.03.2026 року.

Суддя В.В. Ільков