Справа №461/1477/26
Провадження №3/461/735/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2026 року           м.Львів
Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно, - 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:

14.02.2026 року о 01 год. 25 хв. за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 2, водій ОСОБА_1 , керувавав транспортним засобом SEAT CORDOBA ВС7238EO у стані алкогольного сп`яніння. При цьому не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості в результаті чого здійснив наїзд на металеву огорожу та рекламний щит. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічного засобу DRAGER 6820 ARJL-0247. Результат огляду позитивний 1,10 % проміле алкоголю.
Виростков в судове засідання неодноразово не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 
У судове засідання 25.03.2026 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування смс-повідомлення, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» від 10.03.2026 року.
У судове засідання 13.04.2026 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування смс-повідомлення, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» від 25.03.2026 року.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, та те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не з`явилася в судове засідання, обізнана про наявність даного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, беручи до уваги вжиття судом вичерпних заходів для повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи і забезпечення її участі у розгляді справи, суд вважає, за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
24.03.2026 року до суду надійшло клопотання від представника потерпілого Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якій просила клопотання задовільнити, стягнути з останнього завдану матеріальну шкоду у розмірі 2450,78 грн. та проводити розгляд справи без їх участі.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. Враховуючи те, що адміністративне правопорушення вчинено однією особою, суд об`єднує матеріали справи про адміністративні правопорушення в одне провадження, оскільки їхній спільний розгляд сприяє повному, всебічному та об`єктивному дослідженню обставин справи. 
Відповідно до п.1 ч.1ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
П.1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У п.1.9ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до п.2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).
Відповідно до п.1 розділу ІІ Інструкції, а наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Відповідно до п.7 розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду (п. 10 розділу ІІ Інструкції).
Згідно п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно достатті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Факт вчинення адміністративних правопорушень стверджується:
- протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 590920 від 14.02.2026 року, серії ЕПР1 № 590925 від 14.02.2026 року;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «DRAGER 6820 ARJL-0247», складеного за наслідками його проведення водію ОСОБА_2 та встановленим позитивним результатом 1,10 % проміле алкоголю;
- квитанцією «DRAGER 6820 ARJL-0247» за наслідками проведення 14.02.2026 року о 01 год. 47 хв. водію ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння та встановленим позитивним результатом 1,10 % проміле алкоголю;
- відеозаписом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 ;
- схемою місця ДТП, яка сталася 14.02.2026 р.;
- поясненнями представника потерпілого.
Вищезазначені докази у своїй сукупності доводять винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненому нею ДТП та у керуванні транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння.
Відтак, вина ОСОБА_1 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять його винуватість у вчинені адміністративних правопорушень.
Таким чином, аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд приходить до висновку, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУПАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.
Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість Виросткова у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого за ст. 124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна та за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Відтак, при накладенні стягнення, як це передбачено ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно з ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
При обранні міри адміністративного стягнення враховуються обставини та характер правопорушення, ступінь провини та дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, вирішуючи питання про застосування виду стягнення, враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховуючи особу правопорушника, обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, його наслідки та те, що такий до адміністративної відповідальності притягується вперше, вважаю доцільним накласти на правопорушника адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді накладення штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Вирішуючи питання відшкодування майнової шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті».
Згідно ч.1 ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.
Оскільки, внаслідок порушення вказаних правил дорожнього руху завдано матеріальної шкоди ГРА ЛМР, остання набуває прав потерпілого, визначених статтею 269 КУпАП.
Відповідно до інформаційної довідки відділу комунального господарства Галицької районної адміністрації ЛМР загальна вартість завданих збитків становить 2450,78 грн.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог ст.ст. 40, 283 КУпАП, суд вважає, що клопотання представника Галицької районної адміністрації ЛМР про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди, заподіяної ним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 2450,78 підлягає до задоволення.
Згідно ст. 329 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у частині відшкодування майнової шкоди виконується в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України. Постанова по справі про адміністративне правопорушення в частині відшкодування майнової шкоди є виконавчим документом.
Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, слід стягнути в користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130, 221, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -,

ПОСТАНОВИВ:

Справам про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП (справа № 461/1477/26, провадження № 3/461/736/26), ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 461/1477/26, провадження № 3/461/735/26), об`єднаним в одне провадження, присвоїти спільний номер 461/1477/26 (провадження № 3/461/735/26).  
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ), на користь Галицької районної адміністрації Львівської міської ради(код ЄДРПОУ: 20847537, адреса місцезнаходження: 79005, м. Львів, вул. Ф. Ліста, 1) майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 2450,78 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ДСА України 665,60 грн. судового збору. 
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя В.Є. Радченко