Провадження № 2-о/537/47/2026
Справа № 537/148/26

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2026 в м. Кременчуці Крюківський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Фадєєвої С.О. за участю секретаря судових засідань Супруненко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці в залі суду цивільну справу № 537/148/26 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, де просить ухвалити рішення, яким встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме договору купівлі-продажу, посвідченого Другою кременчуцькою державною нотаріальною конторою 03.02.1995, зареєстрованого за № 2-373.
На обґрунтування заяви зазначила, що 10.12.2025 вона звернулася з заявою через Кременчуцький ЦНАП до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо внесення даних про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка була придбана нею на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.1995, до реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор рішенням № 82397105 від 15.12.2025 відмовив у проведенні реєстраційних дій, посилаючись на розбіжності в написанні її прізвища в документах: у паспорті її прізвище зазначено « ОСОБА_2 », а у договорі купівлі-продажу – « ОСОБА_3 ». Вказала, що наразі вона не може розпорядитися належною їй квартирою у зв`язку з помилкою у написанні прізвища у договорі купівлі-продажу, що створює їй перешкоди у розпорядженні майном. Помилка у написанні прізвища сталася, скоріше за все, через те, що у старому паспорті радянського зразка, з використанням якого укладався договір, її прізвище помилково було вказане як ОСОБА_3 . Нотаріусом при посвідченні договору була встановлена її особа та належність їй нерухомого майна. З урахуванням викладеного просила заяву задовольнити.
У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у тексті заяви та просила задовольнити заявлені нею вимоги. У подальшому у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що заяву підтримує у повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутність.
Заінтересована особа ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 . У подальшому у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 , підтверджує обставини, викладені у її заяві, просив розгляд справи проводити у його відсутність.
Представник заінтересованої особи Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яка є правонаступником Другої кременчуцької державної нотаріальної контори, у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду листа, в якому просив розгляд справи проводити у його відсутність та винести рішення на розсуд суду.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що з ОСОБА_1 вони знайомі давно, приблизно років 60, товаришують. Їй, свідку, відомо, що приблизно років 30-40 тому ОСОБА_1 придбала квартиру на АДРЕСА_2 , у квартирі проживав свекор ОСОБА_1 , а потім її, ОСОБА_1 діти.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що з ОСОБА_1 вони знайомі з 1982 року, разом працювали, товаришували. Вказала, що у 1995 році ОСОБА_1 придбала квартиру по АДРЕСА_2 , точну адресу вона не пам`ятає. Разом з ОСОБА_1 вона їздила на квартиру, щоб подивитися її, бо було цікаво. У квартирі спочатку проживав свекор ОСОБА_1 , а після його смерті жили діти ОСОБА_1 .
Суд, вислухавши заявницю, заінтересовану особу ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.
Статтею 4 ЦК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 7 ст. 19 ЦПК України встановлено, що, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Пунктом 12 вказаної Постанови роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Судом встановлено, що заявниця є громадянинкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце її народження – м. Кременчук Полтавської області, що підтверджується копією паспорту громадянина України, виданого 09.02.2005. Копією свідоцтва про народження, виданого російською мовою, та копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого російською мовою, підтверджується, що до укладення шлюбу заявниця носила прізвище « ОСОБА_7 » (рос.мовою). 
Як встановлено судом, 03.02.1995 державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Головко В. було посвідчено договір купівлі-продажу, який зареєстровано в реєстрі за № 2-373. Відповідно до вищевказаного договору ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як продавці, продали, а ОСОБА_1 , як покупець, придбала квартиру АДРЕСА_1 . Вищевказаний договір купівлі-продажу був належним чином зареєстрований Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації. Згідно з довідкою цієї організації від 09.07.2025 за № 61/3161, виданої ОСОБА_1 , за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 в КП «КМБТІ» власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 у цілій частці є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою кременчуцькою держнотконторою за р.№2-373 від 03.02.1995.
З гідно з копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 , відповіддю з ЄДДР №2251284 від 19.01.2026 за вказаною адресою заявниця була зареєстрована, як проживаюча, з 15.05.1996 до 23.03.2007 та з 11.05.2017 по теперішній час.
З матеріалів справи вбачається, що заявниця зверталася до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з метою здійснення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , надавши відповідний пакет документів.Проте 15.12.2025 державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Скакун В.І. було ухвалено рішення за № 82397105 про відмову в проведенні реєстраційних дій. Відмова обґрунтована тим, що в договорі купівлі-продажу квартири прізвище заявниці зазначено як ОСОБА_1 , тоді як за паспортом громадянина України заявницею є ОСОБА_1 ; також у довідці за № 61/3161, виданої 09.07.2025 КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області», зазначено, що власником квартири є ОСОБА_1 .
Перша кременчуцька державна нотаріальна контора Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яка є правонаступником після реорганізації Другої кременчуцької державної нотаріальної контори, листом від 29.12.2025 за № 3035/01-16 повідомила ОСОБА_1 про неможливість внесення описок, а саме у написанні її прізвища, до договору купівлі-продажу від 03.02.1995
Відповідно до відомостей відділу ведення Реєстру територіальної громади ОСОБА_8 , ОСОБА_9 зареєстрованими або знятими з реєстрації місця проживання з адреси: АДРЕСА_3 не значаться, відомості щодо місця їх реєстрації відсутні. З листа відділу ДРАЦС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за № 188/22.1-35 від 10.03.2026 вбачається, що у відділі знаходиться актовий запис № 9 від 05.05.2014 про смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості по ОСОБА_9 встановити неможливо через відсутність даних про його дату народження та місце реєстрації.
Статтею 4 ЦК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 7 ст. 19 ЦПК України встановлено, що, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Пунктом 12 Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Суд вважає, що ОСОБА_1 доведено належними доказами належність їй договору купівлі-продажу, посвідченого 03.02.1995 державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Головко В., зареєстрованого в реєстрі за № 2-373 та зареєстрованого КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації». Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для розпорядження та користування належним їй майном. Спору про право суд не вбачає.
З огляду на наведене суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.4, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 293, 294, 315, 316 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Задовольнити заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), заінтересовані особи ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), Перша кременчуцька державна нотаріальна контора Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 02900038, місцезнаходження: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Перемоги, буд.9/1) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу квартири, посвідченого нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Головко В.В. 03.02.1995 за реєстровим № 2-373, та зареєстрованого у КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 15.12.1995 в реєстровій книзі М-1 за реєстровим № 85.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Фадєєва