В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2026 р.        Справа № 596/197/26
Провадження № 1-кп/596/182/2026
Гусятинський районний суд Тернопільської області 
в складі: головуючого судді    ОСОБА_1 
за участю: секретаря
судового засідання     ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Гусятинського районного суду Тернопільської області в селищі Гусятин у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12026216110000013 від 06 січня 2026 року, за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,- 
В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що 14 листопада 2025 року приблизно о 10 годині 45 хвилин, ОСОБА_3 знаходився поблизу домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел направлений па проникнення на територію вказаного домоволодіння та житловий будинок, у якому проживає ОСОБА_4 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 близько 10 години 50 хвилин цього ж дня, перебуваючи в тому самому місці, в порушення ст.30 Конституції України, згідно з якою кожному гарантується недоторканість житла (чи іншого володіння особи), статті 12 «Загальної декларації прав людини» та статті 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод», не маючи визначених законом підстав та відповідного дозволу ОСОБА_4 , впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перелізши через металевий паркан, який огороджує територію домоволодіння із задньої сторони, проник на територію вищевказаного домоволодіння. В подальшому, незаконно перебуваючи на вказаній території, відчинивши двері, проник у приміщення житлового будинку, де був виявлений потерпілим ОСОБА_4 .. 
Таким чином, ОСОБА_3 умисно проник на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , територія якого огороджена парканом та у житловий будинок, чим порушив гарантоване право ОСОБА_4 на недоторканість його житла.
Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження. 
Аналізуючи викладене, суд вважає, що органом досудового розслідування вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла особи. 
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні №12026216110000013 від 06 січня 2026 року стосовно ОСОБА_3 надійшов до суду із клопотанням прокурора ОСОБА_5 про розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України, оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з судовим розглядом обвинувального акта за його відсутності та відсутності його захисника - адвоката ОСОБА_6 відповідно до ст.ст.381,382 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Обвинувачений ОСОБА_3 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , надав письмову заяву, у якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлено в повному обсязі та не оспорює їх. Крім цього, у вказаній заяві зазначив, що його згода на судовий розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі та участі його захисника є добровільною, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, приймаючи до уваги заяву останнього, заяву потерпілого ОСОБА_4 , відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд доходить до висновку, що обвинувальний акт слід розглянути в порядку, визначеному статтями 381,382 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та кримінального провадження №12026216110000013 від 06 січня 2026 року, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом та правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи. 
Відповідно до ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання останнього, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він за місцем фактичного проживання характеризується позитивно, перебуває на обліку у лікаря психіатра та згідно висновку судово-психіатричного експерта № 81 від 03.02.2026 року на момент скоєння злочину ОСОБА_3 страждав на розлади особистості та поведінки внаслідок епілепсії, що не досягають рівня психозу чи вираженого недоумства, тому він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_3 страждає на розлади особистості та поведінки внаслідок епілепсії, що не досягають рівня психозу чи вираженого недоумства. На теперішній час застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. 
Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.
За таких обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в виді штрафу у межах, встановленої санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується, і яка передбачає відповідальність за вчинений проступок.
Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_3 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Речові докази по справі відсутні. 
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.
Керуючись ст. 368, 370, 371, 373-376, 381,382, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень у дохід Держави. 
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. 
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. 
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання. 
Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 

Суддя Гусятинського районного суду
Тернопільської області ОСОБА_1