Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №344/13500/25
Провадження №2/338/78/26
02 квітня 2026 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Куценка О.О., секретаря судового засідання Чорній К.М. за участю: відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Голуба Г.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Богородчани цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

04 серпня 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в порядку регресу у розмірі 149 075,25 грн. Позов обґрунтовано тим, що між сторонами було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, за яким був застрахований автомобіль Iveco 35S. 19.07.2023 року у м. Івано-Франківську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача, який, керуючи зазначеним транспортним засобом, не забезпечив його належний технічний стан, що призвело до самовільного відкриття задніх дверей та пошкодження автомобіля Audi. Внаслідок цього транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим спричинено матеріальні збитки. Вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлена постановою суду. 
Транспортний засіб, який належить потерпілому був застрахований за договором добровільного страхування (КАСКО) у ПрАТ «СК «УСГ», яке здійснило виплату страхового відшкодування у сумі 149 075,25 грн. У подальшому зазначене товариство звернулося до позивача із вимогою про відшкодування виплаченої суми у порядку суброгації, у зв`язку з чим ПрАТ «СК «Універсальна» здійснило відповідну виплату. 
Позивач вказує, що відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положень цивільного законодавства, після здійснення виплати страхового відшкодування він набув право регресної вимоги до особи, винної у спричиненні шкоди, а саме до відповідача, дії якого призвели до ДТП через технічну несправність транспортного засобу. 
Незважаючи на направлення відповідачу претензії з вимогою добровільного відшкодування шкоди, останній своїх зобов`язань не виконав, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом свого права та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Універсальна» суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 149 075,25 грн, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
04 серпня 2025 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
11 серпня 2025 року ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Кіндратишин Л. Р. цивільна справа №344/13500/25 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, направлена до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області за підсудністю.
Ухвалою від 17 вересня 2025 року відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (без виклику) сторін. 
Ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року ухвалено перейти до розгляду в порядку загального позовного провадження цивільної справи за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Ухвалою суду від 13 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, призначено справу до судового розгляду.
В інтересах відповідача ОСОБА_1 адвокатом Голубом Г.С. подано письмові пояснення, у яких позовні вимоги ПрАТ «СК «Універсальна» заперечуються у повному обсязі як безпідставні та необґрунтовані. Відповідач не визнає своєї вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка стала підставою для подання позову, та вважає відсутніми правові підстави для покладення на нього обов`язку з відшкодування шкоди в порядку регресу. 
Представник відповідача зазначає, що хоча факт ДТП мав місце, однак вона сталася з незалежних від відповідача причин, зокрема у зв`язку з неналежним станом дорожнього покриття під час проведення ремонтних робіт, а не внаслідок технічної несправності транспортного засобу чи порушення ним Правил дорожнього руху. Відповідач стверджує, що транспортний засіб був технічно справним, а самовільне відкриття задніх дверей відбулося внаслідок наїзду на вибоїну та різкого гальмування. 
Крім того, сторона відповідача ставить під сумнів законність постанови Івано-Франківського міського суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, посилаючись на порушення процесуальних прав, зокрема розгляд справи за його відсутності без належного повідомлення, що позбавило його можливості надати докази та пояснення. Вказується також, що докази технічної несправності транспортного засобу у матеріалах адміністративної справи відсутні, а сам протокол складений без належного дослідження всіх обставин. 
Також представник відповідача наголошує, що позивач не надав належних і допустимих доказів вини відповідача, причинного зв`язку між його діями та завданою шкодою, а також факту технічної несправності транспортного засобу, що виключає можливість задоволення позову. Посилання позивача виключно на постанову у справі про адміністративне правопорушення, на думку відповідача, не має наперед встановленої доказової сили у даному цивільному процесі. 
У зв`язку з викладеним представник відповідача просить суд, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю.
Крім того, представник позивача подав до суду відповідь на відзив(пояснення), у якій заперечив доводи відповідача та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
У своїй відповіді позивач зазначає, що подані стороною відповідача додаткові письмові пояснення не передбачені як окрема процесуальна заява положеннями ст. 174 ЦПК України, а тому не повинні братися судом до уваги при вирішенні справи. 
По суті заперечень позивач вказує, що обставини дорожньо-транспортної пригоди та вина відповідача встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, а тому такі обставини, на його думку, не підлягають повторному доказуванню. Позивач також звертає увагу, що доводи відповідача щодо неналежного повідомлення про розгляд адміністративної справи вже були предметом оцінки суду апеляційної інстанції та визнані безпідставними. 
Крім того, позивач посилається на обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, відповідно до ст. 18 ЦПК України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», вважаючи, що встановлені у постанові обставини є обов`язковими для врахування при вирішенні даного спору.
Також представник позивача зазначає, що саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності своєї вини. На думку позивача, відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували його вину у спричиненні шкоди. 
Заперечуючи доводи відповідача про технічну справність транспортного засобу, позивач зазначає, що сам факт самовільного відкриття задніх дверей під час руху свідчить про його неналежний технічний стан або порушення правил експлуатації. При цьому звертається увага на тривалий строк експлуатації транспортного засобу та відсутність доказів його належного технічного обслуговування.
З урахуванням викладеного представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В судовому засідані відповідач та його представник адвокат Голуб Г.С. проти позову заперечували та просили відмовити у задоволенні позову. 
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши наступні факти і відповідні їм правовідносини, приходить до переконання, що позов не підлягає задоволеню.
Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, за яким був застрахований транспортний засіб марки Iveco 35S, державний номерний знак НОМЕР_1 . 
19 липня 2023 року у місті Івано-Франківську по вул. Довга сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного транспортного засобу під керуванням відповідача та автомобіля Audi, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2023 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова набрала законної сили.
Також встановлено, що пошкоджений у результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Audi був застрахований у ПрАТ «СК «УСГ» за договором добровільного страхування (КАСКО), у зв`язку з чим останнім здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 149 075,25 грн. 
У подальшому ПрАТ «СК «УСГ» звернулося до позивача із вимогою про відшкодування вказаної суми у порядку суброгації, у зв`язку з чим ПрАТ «СК «Універсальна» здійснило відповідну виплату страхового відшкодування у зазначеному розмірі, що підтверджується матеріалами справи. 
Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази засвоїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для заявлення позову є здійснення позивачем виплати страхового відшкодування та набуття права регресної вимоги до відповідача як особи, яка, на думку позивача, спричинила дорожньо-транспортну пригоду внаслідок технічної несправності транспортного засобу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє таким джерелом. Водночас застосування зазначених норм передбачає встановлення сукупності юридичних фактів, зокрема: наявності шкоди, протиправності поведінки заподіювача, причинного зв`язку між такою поведінкою та шкодою, а також вини особи або підстав відповідальності незалежно від вини.
Крім того, відповідно до ст. 993 ЦК України та положень Закону України «Про страхування», до страховика, який здійснив виплату страхового відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, однак у межах доведеності підстав такої відповідальності.
Згідно з п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право на регресну вимогу, зокрема, у випадку, якщо ДТП є наслідком невідповідності технічного стану транспортного засобу встановленим вимогам.
Таким чином, у даній справі ключовим є встановлення саме факту технічної несправності транспортного засобу відповідача та причинного зв`язку між такою несправністю і настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Разом з тим, як встановлено судом, належних і допустимих доказів того, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме внаслідок технічної несправності транспортного засобу, позивачем не надано.
Матеріали справи не містять жодного висновку експерта, технічного дослідження чи інших доказів, які б підтверджували наявність несправності транспортного засобу відповідача на момент ДТП, її характер, причини виникнення та причинний зв`язок із настанням шкоди.
Посилання позивача на постанову Івано-Франківського міського суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП саме по собі не є достатнім доказом у розумінні цивільного процесу.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення, є обов`язковими для суду лише щодо факту вчинення дій та особи, яка їх вчинила, але не звільняють суд від обов`язку перевірки інших істотних обставин справи, зокрема причин виникнення шкоди та наявності підстав цивільно-правової відповідальності.
При цьому суд враховує, що відповідач заперечує факт технічної несправності транспортного засобу та вказує на інші обставини виникнення ДТП, зокрема неналежний стан дорожнього покриття, що не спростовано належними доказами з боку позивача. 
Відповідно до принципу змагальності сторін та розподілу обов`язку доказування, саме на позивача покладено обов`язок довести обставини, які є підставою для задоволення позову, зокрема наявність передбачених законом підстав для застосування регресу.
Однак позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що дорожньо-транспортна пригода стала наслідком саме технічної несправності транспортного засобу відповідача, що є обов`язковою умовою для застосування регресної відповідальності у даному випадку.
Суд критично оцінює доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, та вважає їх такими, що не спростовують заперечень відповідача і не підтверджують належними доказами наявність підстав для задоволення позову.
Так, доводи позивача щодо недопустимості врахування поданих відповідачем додаткових письмових пояснень з підстав їх непередбаченості ст. 174 ЦПК України суд вважає безпідставними. Зазначеною нормою дійсно визначено перелік заяв по суті справи, однак подані відповідачем пояснення за своєю правовою природою є реалізацією права сторони на подання доказів та висловлення позиції у справі. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу, закріплених у ст.ст. 12, 13 ЦПК України, сторони мають право подавати докази, пояснення та заперечення щодо предмета спору протягом розгляду справи, а суд зобов`язаний надати оцінку усім поданим матеріалам. Сам по собі процесуальний спосіб оформлення таких пояснень не є підставою для їх ігнорування, якщо вони містять відомості, що мають значення для правильного вирішення справи. Отже, подані відповідачем письмові пояснення підлягають оцінці судом у сукупності з іншими доказами. 
Суд також не приймає доводи позивача про те, що сам факт самовільного відкриття задніх дверей транспортного засобу під час руху беззаперечно свідчить про його технічну несправність. Такий висновок є припущенням, оскільки матеріали справи не містять жодного належного доказу, який би підтверджував технічний стан транспортного засобу відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди, причини відкриття дверей та їх зв`язок із можливими технічними несправностями.
Посилання позивача на тривалий строк експлуатації транспортного засобу та можливі типові несправності даної моделі також не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки мають загальний характер і не підтверджують наявність конкретної несправності саме у транспортному засобі відповідача в момент настання ДТП.
При цьому суд звертає увагу, що відповідно до п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика на регрес виникає лише за умови, якщо дорожньо-транспортна пригода є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану транспортного засобу встановленим вимогам.
Отже, саме на позивача покладено обов`язок доведення наявності такої обставини, як технічна несправність транспортного засобу та причинного зв`язку між нею і настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Разом з тим, позивачем не надано жодного висновку експерта, результатів технічного огляду чи інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт технічної несправності транспортного засобу відповідача, її характер, причини виникнення та причинний зв`язок із настанням шкоди.
Доводи позивача про застосування презумпції вини також не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки у даному випадку спір стосується не лише факту заподіяння шкоди, а наявності спеціальних підстав для регресної відповідальності, які повинні бути доведені саме позивачем.
Таким чином, наведені позивачем аргументи є недостатніми та не підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим не спростовують доводів відповідача та не дають суду підстав для висновку про наявність передбачених законом умов для задоволення позову.
Оцінюючи доводи сторін щодо технічного стану транспортного засобу відповідача, суд враховує подані відповідачем докази на підтвердження його справності.
Так, з матеріалів справи вбачається, що за два місяці до дорожньо-транспортної пригоди, а саме 19.05.2023 року, відповідачем було пройдено обов`язковий технічний контроль транспортного засобу Iveco 35S, що підтверджується протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 01166-00312-23, згідно з яким транспортний засіб був визнаний технічно справним та допущеним до експлуатації.
Вказаний доказ є належним та допустимим у розумінні ст.ст. 76-78 ЦПК України та свідчить про відповідність транспортного засобу встановленим технічним вимогам станом на період, безпосередньо наближений до моменту настання дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, відповідачем надано відповідь офіційного сервісного центру (дилера) IVECO - ТзОВ «Алекс», отриману на адвокатський запит, відповідно до якої при технічно справному транспортному засобі самовільне відкриття задніх дверей під час руху є неможливим, а визначення причин їх відкриття потребує проведення відповідного експертного дослідження.
Суд оцінює зазначений документ у сукупності з іншими доказами як такий, що підтверджує необхідність спеціальних знань для встановлення технічного стану транспортного засобу та причин виникнення відповідної події.
Водночас позивачем не надано жодного висновку експерта чи іншого належного доказу, який би спростовував результати технічного контролю транспортного засобу або підтверджував наявність технічної несправності на момент дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, надані відповідачем докази свідчать про відсутність належного підтвердження технічної несправності транспортного засобу, тоді як позивачем не доведено протилежного, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Також судом під час розгляду справи були допитані свідки. Зокрема, працівник поліції Золотарчук І.М., яка складала протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо відповідача. Остання підтвердила обставини оформлення матеріалів ДТП та не заперечувала факт проведення ремонтних робіт на кільцевій дорозі у безпосередній близькості від місця події.
Крім того, свідок ОСОБА_2 , який перебував пасажиром у транспортному засобі Iveco під керуванням відповідача, показав, що задні двері автомобіля відкрилися після наїзду транспортного засобу на вибоїну, а також підтвердив, що на відповідній ділянці дороги здійснювалися ремонтні роботи.
Вказані показання узгоджуються між собою, є послідовними та логічними, і в сукупності з іншими доказами свідчать про наявність зовнішніх факторів, які могли вплинути на настання дорожньо-транспортної пригоди.
За таких обставин суд приходить до висновку, що твердження позивача про наявність технічної несправності транспортного засобу відповідача є недоведеними та ґрунтуються на припущеннях.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «СК «Універсальна» є недоведеними та не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторону, якій відмовлено в позові.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76–81, 89, 141, 259–263, 274, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - відмовити повністю.
Повний текст судового рішення складено 02 квітня 2026 року. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 9 ЄДРПОУ 20113829.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: