Справа № 467/909/24
Провадження № 2/467/4/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Догарєвої І.О.,
за участю секретаря Скорнякової С.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача Кур`ян В.В.,
представника третьої особи Нестеренко І.В.,
третьої особи ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Південноукраїнська міська рада Миколаївської області, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

20.06.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтувала тим, що вона є власницею частки земельної ділянки площею 0,1060 га з кадастровим номером 4820355700:01:040:0046 по АДРЕСА_1 . Власником сусідньої земельної ділянки та житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 . Позивачка не має можливості користуватися належною їй земельною ділянкою, так як ОСОБА_5 самовільно і незаконно зайняв прохід до земельної ділянки, на якому розташований трубопровід. Згідно робочого проєкту ПР.270-22.ЗПЗ замовником даного проєкту та власником житлового будинку до якого проведений трубопровід є позивачка, ОСОБА_1 . Іншого доступу до її ділянки немає. 15.05.2024 року позивачка звернулась із заявою до Южноукраїнської міської ради про вирішення спору стосовно доступу до земельної ділянки для обслуговування інженерної мережі та проходу до земельної ділянки з кадастровим номером 4820355700:01:040:0046. 03.06.2024 року було складено акт обстеження земельної ділянки комісією Южноукраїнської міської ради, у якому зазначено, що при обстеженні раніше цієї земельної ділянки, у листопаді 2023 року було виявлено зміну місця розташування огорожі та зафіксовано факт перенесення забору ближче до інженерних мереж. Наявні сліди від викопування, місцями переміщений трубопровід орієнтовно на 20 см, що змінило положення мережі. У відповіді від 04.06.2024 №22/01-34/1589 роз`яснено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.
Таким чином користувач земельної ділянки ОСОБА_5 самовільно і незаконно зайняв земельну ділянку, загородив сіткою ділянку, на якій знаходиться трубопровід, який обслуговує позивачка і категорично відмовляється в добровільному порядку звільнити ділянку, тим самим порушує право позивачки користування земельною ділянкою. Таке будівництво з боку відповідача створює перешкоди у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 4820355700:01:040:0046 по АДРЕСА_1 , які полягають у неможливості проходу до своєї ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 та обслуговування трубопроводу. На підставі викладеного, позивачка просила суд зобов`язати ОСОБА_5 , який проживає по АДРЕСА_1 , усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 4820355700:01:040:0046 по АДРЕСА_1 , які полягають у неможливості проходу до своєї ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 та обслуговуванні трубопроводу, який проходить до земельної ділянки по АДРЕСА_1 шляхом перенесення огорожі у первинний стан. Також просила покласти на відповідача витрати на оплату судового збору у розмірі 1221,20 грн та на правничу допомогу у розмірі 12500 грн.
Ухвалою від 24.06.2024 року суддею Кірімовою О.М. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
17.07.2024 року від представника відповідача ОСОБА_5 , адвоката Кур`ян В.В. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві адвокат зазначила, що обраний позивачем спосіб захисту, позов власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов) відповідає способу захисту, визначеному у п.3 ч.2 ст.16 ЦК України – припинення дії, яка порушує право. Якщо дії відповідача є правомірними, або між сторонами існують договірні відносини, негаторний позов задоволенню не підлягає. Позивачем не надано доказів, що вона є замовником робочого проєкту ПР.270-22.ЗПЗ та власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , а також не надано доказів наявності земель загального користування між земельними ділянками позивача і відповідача, які нібито самовільно зайняті відповідачем. Не надано також доказів використання позивачкою способів отримання можливості доступу до земельної ділянки, передбачених чинним законодавством України, як то укладення одного із видів договору сервітуту. Як убачається з доданих до позовної заяви доказів, трубопровід, з приводу доступу до якого виник спір, частково проходить по земельній ділянці з кадастровим номером 4820355700:01:040:0044, право власності на яку належить ОСОБА_5 та підтверджується відповідними доказами. Перелік обмежень у використанні земельної ділянки, не містить відомостей щодо наявності будь-яких обмежень у використанні земельної ділянки, яка перебуває у власності відповідача. Обстеженням за участі посадових осіб Южноукраїнської міської ради встановлено, що між земельними ділянками позивача і відповідача влаштовано інженерні мережі (трубопровід), що споруджені для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , підхід для обслуговування інженерних мереж та земельної ділянки з кадастровим номером 4820355700:01:040:0046 відсутній, при цьому роз`яснено позивачці, що особа, якій обмежений доступ до власної земельної ділянки має право на встановлення земельного сервітуту. Зважаючи на те, що дії відповідача щодо користування земельною ділянкою , яка перебуває у його власності є правомірними, а будь-яких дій, спрямованих на укладення договору сервітуту позивачем не здійснювалось, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Посилаючись на викладене, представник відповідача просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимогу повному обсязі та стягнути з позивачки на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі, визначеному у судовому засіданні.
Розпорядженням керівника апарату Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.03.2025 року призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_6 з посади.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2025 року справа передана на розгляд судді Догарєвій І.О.
Ухвалою судді від 02.04.2025 року справа прийнята до провадження, розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 28.04.2025 року за клопотанням представника позивача у справі призначено судову земельно-технічну експертизу. Витрати на проведення експертизи покладено на позивачку. На час проведення експертизи провадження у справі зупинене.
Ухвалою суду від 03.06.2025 року у зв`язку з надходженням клопотання експерта провадження у справі поновлено.
В підготовчому судовому засіданні 14.08.2025 року позивач та її представник у зв`язку із неможливістю проведення експертизи за усіма питаннями, поставленими на вирішення експерта відмовились від заявленого раніше клопотання про проведення експертизи. 
За повідомленням завідувача Миколаївського відділення ОНДІСЕ від 14.08.2025 року, станом на 14.08.2025 року рахунок за виконання експертизи не сплачений, у зв`язку з чим ухвала суду від 28.04.2025 року про призначення експертизи залишена без розгляду. 
07.08.2025 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Коробкова О.О. звернулась до суду із заявою про зміну предмету позову, виклавши позовні вимоги в наступній редакції: встановити земельний сервітут на право (безоплатного проходу) через частини земельних ділянок, розташованих за адресою АДРЕСА_1 кадастрові номери 4820355700:040:0044 та 4820355700:01:040:0045 з метою забезпечення доступу до земельної ділянки ОСОБА_1 , яка межує з ними кадастровий номер 4820355700:01:040:0046 та обслуговування трубопроводу, який проходить до земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 14.08.2025 року відмовлено у прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Коробкової Олени Олександрівни про зміну предмету позову та повернуто її представнику позивача, оскільки одночасна зміна як підстав так і предмету позову суперечить вимогам статті 49 ЦПК України. Роз`яснено, що відмова у прийнятті заяви про зміну предмету позову не перешкоджає зверненню з позовною заявою до суду в загальному порядку шляхом подання окремого позову.
Після відмови суду у прийнятті заяви про зміну предмету позову позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 первісні позовні вимоги підтримали та просили продовжити їх розгляд.
Ухвалою суду від 14.08.2025 року витребувано у приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Грицаєнко Л.М. копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 30.09.2025 року у зв`язку із відчуженням житлового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером 4820355700:01:040:0044 по АДРЕСА_1 відповідачем ОСОБА_5 на користь дочки ОСОБА_4 , відповідача замінено його правонаступником ОСОБА_4 . Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_8 .
Ухвалою суду від 29.10.2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 , адвоката Кур`ян В.В. про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_9 відмовлено.
Ухвалою суду від 09.01.2026 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні 02.03.2026 року позивач ОСОБА_1 та її представник Коробкова О.О. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, просили суд зобов`язати ОСОБА_4 , як власника житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 4820355700:01:040:0046 по АДРЕСА_1 , які полягають у неможливості проходу до своєї ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 та обслуговуванні трубопроводу, який проходить до земельної ділянки по АДРЕСА_1 шляхом перенесення огорожі у первинний стан. В судове засідання 24.03.2026 року представник позивача не з`явилася. Позивач ОСОБА_1 також пояснила, що проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1 та їй належить частини земельної ділянки з кадастровим номером 4820355700:01:040:0046 по АДРЕСА_2 . Раніше зазначене майно належало її батьку, ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Між зазначеними земельними ділянками ( АДРЕСА_2 та №74) завжди був прохід, яким користувалися усі сусіди, вздовж цього проходу було прокладено трубопровід теплопостачання до житлового будинку АДРЕСА_1 . Земельна ділянка з кадастровим номером 4820355700:01:040:0046 по АДРЕСА_2 ніколи не межували із земельною ділянкою, належною ОСОБА_5 , спільні межі були між ділянками по АДРЕСА_1 (належала ОСОБА_7 ) та по АДРЕСА_1 (належала ОСОБА_5 ). Після виготовлення ОСОБА_5 технічної документації на свою земельну ділянку, внаслідок допущеної землевпорядником помилки, а також через неповідомлення ОСОБА_5 землевпоряднику про наявність такого проходу, межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 були змінені таким чином, що прохід опинився в межах цієї земельної ділянки, та ОСОБА_5 переніс огорожу. Як наслідок, у позивачки відсутній доступ до земельної ділянки по АДРЕСА_2 та відсутня можливість обслуговувати трубопровід, який проходить до земельної ділянки та житлового будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 , а тепер і ОСОБА_4 не надають можливості скористатися проходом, який до виготовлення технічної документації до земельної ділянки по АДРЕСА_1 перебував у загальному користуванні. На встановлення сервітуту не погоджуються. При цьому наявна технічна документація до земельної ділянки по АДРЕСА_1 не враховує обмежень, пов`язаних із проходженням трубопроводу та не була погоджена нею як власником суміжної земельної ділянки. 
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належно. Представник відповідача ОСОБА_4 , адвокат Кур`ян В.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того зазначила, що під час обстеження земельної ділянки представниками Южноукраїнської міської ради встановлено, що доступ до інженерної мережі обмежений та доступ до земельної ділянки по АДРЕСА_2 відсутній, а також зазначено про перенесення огорожі, однак порушень з боку ОСОБА_5 не виявлено. Тобто ОСОБА_5 змінював розташування огорожі не виходячи за межі своєї земельної ділянки. Фактично ОСОБА_1 вимагає права проходу через земельну ділянку, належну на даний час ОСОБА_4 і це можливо вирішити тільки шляхом встановлення сервітуту і тільки оплатного. Наявності землі загального користування між земельними ділянками за змістом наявних у справі доказів не вбачається, отже відповідач її самовільно не займав та прав позивачки не порушував. Навпаки, і це убачається із додатків до запропонованого позивачем відповідачу договору сервітуту, позивачка вимагає права користування ділянкою, належною відповідачці. Однак, оскільки на даний час таке право у позивачки не виникло, підстави для його захисту відсутні, а ОСОБА_4 має право розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. 
Представник третьої особи Південноукраїнської міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належно. Звернувся із заявою про розгляд справи без його участі.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі. Пояснила, що ОСОБА_1 є її дочкою. На даний час ОСОБА_1 проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1 та їй належить частини земельної ділянки з кадастровим номером 4820355700:01:040:0046 по АДРЕСА_2 . Ще частина цієї земельної ділянки належить їй, ОСОБА_3 . Раніше зазначене майно належало її чоловіку, ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Щодо проходу до земельної ділянки по АДРЕСА_2 підтвердила, що до цієї ділянки прохід на даний час відсутній, як і до трубопроводу, який проходить до житлового будинку по АДРЕСА_1 . Зазначений трубопровід робила вона з чоловіком, а також інші сусіди. Доступ для його обслуговування був, так як між земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 був прохід, шириною близько двох метрів і цим проходом користувались всі сусіди. Таким чином з ОСОБА_5 вони були сусідами тільки по будинкам, земельна ділянка по АДРЕСА_2 з ділянками ОСОБА_5 не межувала, та вона не розуміє, яким чином з`явилась ця межа.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, зазначає наступне.
З матеріалів спадкової справи 31-2014 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 . Спадщину після його смерті прийняла дочка, ОСОБА_1 та дружина, ОСОБА_10 , яка в подальшому у зв`язку із укладенням шлюбу 08.08.2014 року змінила прізвище на « ОСОБА_11 ».
До складу спадщини після смерті ОСОБА_7 увійшла земельна ділянка площею 0,1060 га з кадастровим номером 4820355700:01:040:0046 по АДРЕСА_1 , призначена для ведення особистого селянського господарства. 
ОСОБА_7 на випадок смерті склав заповіт від 22.12.2007 року, яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження, належні йому на праві особистої приватної власності земельні ділянки, у тому числі земельну ділянку площею 0,106 га по АДРЕСА_1 , яка належала йому на підставі Державного акту на право власності на землю серії МК від 16.02.1998 року, зареєстрованого за №989, заповідав дочці, ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.12.2023 року, ОСОБА_1 набула право власності на частки зазначеної земельної ділянки. Свідоцтво про право на спадщину на обов`язкову частку при посвідченні заповіту на частку ще не видане. 
Відповідно до положень ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками земельної ділянки площею 0,1060 га з кадастровим номером 4820355700:01:040:0046 по АДРЕСА_1 .
Право власності ОСОБА_1 на частку земельної ділянки площею 0,1060 га з кадастровим номером 4820355700:01:040:0046 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав №358872325 від 18.12.2023 року зареєстровано 18.12.2023 року приватним нотаріусом Грицаєнко Л.М.
Крім того, 22.12.2007 року подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_10 було складено заповіт подружжя, яким на випадок їх смерті зробили розпорядження, все належне їм на праві спільної сумісної власності рухоме та нерухоме майно заповідали дочці, ОСОБА_1 .
На підставі свідоцтва №127 від 03.08.1977 року, ОСОБА_7 належав житловий будинок по АДРЕСА_1 .
Рішенням Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області №30 від 30.03.1997 року ОСОБА_7 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1041 для обслуговування житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . 
На ім`я ОСОБА_7 видано Державний акт на право приватної власності на землю МК від 16.02.1998 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №988 на земельну ділянку площею 0,104 га, розташовану по АДРЕСА_3 для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка).
20.06.2014 року за реєстровим №570 нотаріусом накладено заборону на відчуження житлового будинку по АДРЕСА_1 та внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.06.2014 року, номер обтяження 6086637.
Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області у справі №467/2046/14-ц від 25.09.2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області про визнання факту допущення технічної помилки під час заповнення Державного акту на право власності на землю, визнання права спільної власності подружжя на земельну ділянку і визнання права власності на земельну ділянку, задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та заборонено приватному нотаріусу Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області Грицаєнко Л.М. видавати ОСОБА_1 свідоцтво на право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 0,104 га, розташовану по АДРЕСА_1 .
Також у матеріалах справи наявна копія рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23.12.2014 року у справі №467/2046/14-ц про часткове задоволення позовних вимог, виготовлена шляхом загального доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, що не дає можливості достовірно встановити зміст цього судового рішення.
Свідоцтва на право на спадщину на земельну ділянку площею 0,104 га, розташовану по АДРЕСА_1 не видавались.
Положення ст. 1243 ЦК України визначають порядок спадкування у разі складання заповіту подружжя. Так, згідно ч. 1, 2, 4 цієї статті подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. У разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону відчуження майна, зазначеного у заповіті подружжя.
З огляду на викладене, позивач ОСОБА_1 не набула права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , зазначений житловий будинок належав подружжю на праві спільної сумісної власності та належна спадкодавцю частка у праві спільної власності на зазначений будинок на підставі заповіту подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_12 від 22.12.2007 року перейшла до ОСОБА_3 . 
За даними робочого проєкту ПР.270-22.ЗПЗ встановлення вузла обліку тепла житлового будинку АДРЕСА_1 , виготовленого ПП «Касмєт», замовником зазначено «власник житлового будинку ОСОБА_1 ». Згідно тому ІІ графічна частина убачається схематичне зображення розташування теплової магістралі, тепло лічильника, житлових будинків ОСОБА_1 та ОСОБА_13 та загальної ділянки. Умовні позначення на цьому графічному зображенні не ідентифіковані, дата погодження відсутня. Зазначено про житловий будинок АДРЕСА_4 ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .
За повідомленням КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» на ім`я міського голови м. Южноукраїнська від 08.08.2024 року №03/921 щодо надання проєкту інженерних споруд та відводів опалення, розташованих в АДРЕСА_5 , в КП «ТВКГ» відсутній вищезазначений проєкт та вказані мережі не перебувають на балансі підприємства.
Надаючи оцінку зазначеним доказам суд зазначає, що надана суду копія робочого проєкту встановлення вузла обліку тепла не містить жодних відомостей щодо його затвердження оператором тепломережі КП «ТВКГ». Такий проєкт є техніко-юридичною документацією, що визначає порядок облаштування вузла обліку теплової енергії та технічні умови приєднання до тепломережі і не є документом, який посвідчує речові права. Таким чином суд відхиляє доводи позивача щодо проходження тепломережі до житлового будинку АДРЕСА_1 через загальну ділянку з посиланням на графічне зображення такої ділянки у матеріалах робочого проєкту ПР.270-22.ЗПЗ.
Крім того, враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 не є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , позивачкою не доведено належність їй і інженерної мережі, призначеної для обслуговування цього будинку, а саме трубопроводу теплопостачання. 
За зверненням ОСОБА_1 від 23.10.2023 року, посадовими особами Южноукраїнської міської ради проведено обстеження земельної ділянки та складно відповідний акт від 28.11.2023 року. Місце розташування: земельна ділянка по АДРЕСА_1 . Обстежувана земельна ділянка знаходиться за межами забудови (за городом), який є власністю ОСОБА_14 та розташований в межах домоволодіння по АДРЕСА_2 . Документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку на момент обстеження у заявника відсутні, реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі відсутня. Встановлено, що власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення по АДРЕСА_6 ОСОБА_15 за зверненням до інженера-землевпорядника та на підставі Державного акту на право приватної власності на зазначену земельну ділянку було встановлено межі з урахуванням зазначених у Державному акті промірів. Встановлено межові знаки та паркан, який проходить по межі проходження інженерних мереж. З іншої сторони інженерних мереж знаходиться земельна ділянка іншого суміжного користувача по АДРЕСА_2 (власник ОСОБА_14 ). Між земельними ділянками влаштовано інженерні мережі (трубопровід), що споруджені для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , вільний доступ до яких обмежено. Вільний доступ до земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що обстежується, відсутній.
За зверненням представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 15.05.2024 року, посадовими особами Южноукраїнської міської ради проведено обстеження земельної ділянки та складно відповідний акт від 03.06.2024 року. Місце розташування: земельна ділянка по АДРЕСА_1 , земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства (за межами домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ). Земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером 4820355700:01:040:0046. Обстеженням встановлено, що між земельними ділянками влаштовано інженерні мережі (трубопровід), що споруджені для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 та знаходяться за межами земельної ділянки іншого землевласника (48203557001:01:040:0043). З однієї сторони інженерних мереж знаходяться земельна ділянка іншого суміжного користувача по АДРЕСА_2 (власник ОСОБА_14 ). З іншої сторони мережі знаходиться земельна ділянка особистого селянського господарства, що відноситься до домоволодіння по АДРЕСА_1 (уточнена адреса), власником якої є ОСОБА_15 , за зверненням до інженера-землевпорядника та на підставі Державного акту на право приватної власності на зазначену земельну ділянку було встановлено межі з урахуванням зазначених у Державному акті промірів, паркан, який проходить по межі проходження інженерних мереж. Враховуючи попереднє обстеження від 28.11.2023 року, змінено місце розташування огорожі та зафіксовано факт перенесення заборуближче до інженерних мереж. Наявні сліди від викопування . Місцями переміщений трубопровід орієнтовно на 20 см, що змінило положення мережі. Підхід для обслуговування інженерних мереж та земельної ділянки 4820355700:01:040:0046 відсутній.
В реагування на заяву про вирішення земельного спору від 15.05.2024 року щодо виникнення спору стосовно доступу до земельної ділянки для обслуговування інженерної мережі та проходу земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 4820355700:01:040:0046 виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради надав ОСОБА_1 інформацію від 04.06.2024 року №22/01-34/589. За результатом роботи встановлено, що доступ для обслуговування інженерних мереж та земельної ділянки 4820355700:01:040:0046 відсутній, що підтвердило результат попереднього обстеження від 28.11.2023 року. ОСОБА_1 роз`яснено положення Земельного кодексу України та зазначено , що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб. Отже у випадку відсутності згоди між суміжними землевласниками на встановлення сервітуту, ОСОБА_1 має можливість звернутися до суду з позовною заявою і вирішити спір щодо доступу до власної земельної ділянки в судовому порядку.
Виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 13.08.2024 року за №22/01-34/2170 надано інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки.
Так, земельна ділянка, щодо якої ведеться спір за кадастровим номером 4820355700:01:040:0046 знаходиться поза межами домоволодіння по АДРЕСА_2 .
Земельна ділянка 4820355700:01:040:0047, загальною площею 0,1040 га знаходиться по АДРЕСА_1 та перебуває у власності ОСОБА_7 .
Земельна ділянка 4820355700:01:040:0042, загальною площею 0,1500 га знаходиться по АДРЕСА_2 та перебуває у власності ОСОБА_14 .
Земельна ділянка 4820355700:01:040:0043, загальною площею 0,0912 га знаходиться по АДРЕСА_2 та перебуває у власності ОСОБА_14 .
Земельна ділянка 4820355700:01:040:0044, загальною площею 0,1500 га знаходиться по АДРЕСА_1 та перебуває у власності ОСОБА_5 .
Земельна ділянка 4820355700:01:040:0045, загальною площею 0,0456 га знаходиться по АДРЕСА_1 та перебуває у власності ОСОБА_5 .

Зі змісту технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, розташованої по АДРЕСА_1 , Державний акт на право приватної власності на землю МК від 16.02.1998 року був виданий на ім`я ОСОБА_7 . Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки, наявного у цьому Державному акті, від В до Б зазначена земельна ділянка межувала із границею м. Южноукраїнська, від ОСОБА_16 до А із землеволодінням ОСОБА_17 , від В до Г із землеволодінням ОСОБА_18 , від ОСОБА_19 до А із землеволодінням ОСОБА_20 .
Щодо земельної ділянки наявні обмеження: 01.08.1 Санітарно-захисні смуги навколо інженерних комунікацій 0,0149 га, охоронна зона навколо об`єкта енергетичної системи типу 01.01.05. 
Кадастровий номер земельної ділянки зазначений 4820355700:01:040:.
Згідно кадастрового плану до земельної ділянки станом на час виготовлення технічної документації наявний такий опис меж земельної ділянки: від А до Б землі ОСОБА_14 (4820355700:01:040:0043), від Б до В землі ОСОБА_21 (4820355700:01:040:0027), від В до Г земельна ділянка ОСОБА_22 (4820355700:01:040:0011), від Г до А земельна ділянка ОСОБА_23 (4820355700:01:040:0041).

Зі змісту технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-МК №014972 від 14.08.2003 року належало право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га на території Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, передану для обслуговування житлового будинку. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки від А до Б зазначена земельна ділянка межувала із землями запасу, від б до В із землеволодінням ОСОБА_5 , від В до Г із землеволодінням ОСОБА_7 , від Г до А із землями загального користування.
Згідно кадастрового плану до земельної ділянки площею 0,1500 га по АДРЕСА_7 , станом на час виготовлення технічної документації наявний такий опис меж земельної ділянки: від А до Б земельна ділянка Кухар В.М. ( АДРЕСА_8 ), від Б до В земельна ділянка Петриченка О.В. ( АДРЕСА_7 ), від В до Г земельна ділянка ОСОБА_14 ( АДРЕСА_2 ), від Г до Д земельна ділянка ОСОБА_24 ( АДРЕСА_1 ), від Д до А земельна ділянка загального користування ( АДРЕСА_1 ).
Обмеження у використанні земельної ділянки за даними технічної документації відсутні.
Межі земельної ділянки за кадастровим номером 4820355700:01:040 по АДРЕСА_7 площею 0,1500 га погоджені із суміжними землевласниками, зокрема значиться про їх погодження із ОСОБА_25 .

Зі змісту технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства, розташованої по АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-МК №014971 від 14.08.2003 року належало право власності на земельну ділянку, площею 0,05 га на території Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, передану для ведення особистого селянського господарства. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки від А до Б зазначена земельна ділянка межувала із землями запасу, від Б до В із землеволодінням ОСОБА_26 , від В до Г із землеволодінням ОСОБА_7 , від Г до А із землямлеволодінням ОСОБА_5 .
Згідно кадастрового плану до земельної ділянки площею 0,0456 га по АДРЕСА_7 , станом на час виготовлення технічної документації наявний такий опис меж земельної ділянки: від А до Б земельна ділянка Кухар В.М. ( АДРЕСА_8 ), від Б до В земельна ділянка Тесля К.С. ( АДРЕСА_7 ), від В до Г землі комунальної власності Южноукраїнської ТГ Вознесенського району, від Г до Д земельна ділянка ОСОБА_14 ( АДРЕСА_2 ), від Д до А земельна ділянка ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ).
Обмеження у використанні земельної ділянки за даними технічної документації відсутні.
Межі земельної ділянки погоджені із суміжними землевласниками.
Позивачем ОСОБА_1 вживались заходи щодо врегулювання порядку доступу до належної їй земельної ділянки шляхом направлення ОСОБА_5 проєкту договору про встановлення земельного сервітуту (безоплатного права проходу) рекомендованим відправленням від 02.07.2025 року. Проте за повідомленням сторін такий договір укладений не був.
На підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, на якій він розташований від 13.08.2025 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_4 житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, призначену для обслуговування зазначеного житлового будинку кадастровий номер 4820355700:01:040:0044.
Право власності на зазначений житловий будинок та земельну ділянку зареєстроване того ж дня приватним нотаріусом Рихальською О.В., що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав №439373453 від 13.08.2025 року та 439382290 від 13.08.2025 року відповідно. 
Згідно приписів п.6 ч.1 ст.3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Правилами статей 316, 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.07.2018 у справі 653/1096/16-ц, серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України). Вказаний спосіб захисту може бути реалізований шляхом подання негаторного позову.
Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.
Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.08.2021р. по справі 906/554/18.
Предметом негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися та розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.
Підставою для звернення з негаторним позовом є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.
Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову.
Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020р. у справі №911/1659/19.
Згідно зі змістом ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналізуючи надані сторонами докази, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником частки земельної ділянки площею 0,1060 га з кадастровим номером 4820355700:01:040:0046 по АДРЕСА_1 , призначена для ведення особистого селянського господарства. Власником частки цієї земельної ділянки є мати позивачки, ОСОБА_3 . Крім того у користуванні ОСОБА_1 , зі згоди власника ОСОБА_3 , перебуває житловий будинок по АДРЕСА_1 . 
Між земельними ділянками влаштовано інженерні мережі (трубопровід) теплопостачання, що споруджені для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 . 
Доступ до земельної ділянки площею 0,1060 га з кадастровим номером 4820355700:01:040:0046 та зазначеного трубопроводу у позивачки відсутній. 
Згідно графічних матеріалів, доданих до матеріалів справи, доступ до земельної ділянки з кадастровим номером 4820355700:01:040:0046 можливий із земельної ділянки по АДРЕСА_1 через земельну ділянку з кадастровим номером 4820355700:01:040:0043, яка знаходиться по АДРЕСА_2 та перебуває у власності ОСОБА_14 , або через земельну ділянку кадастровий номер 4820355700:01:040:0044 яка знаходиться по АДРЕСА_1 та перебуває у власності ОСОБА_4 .
Доступ до трубопроводу теплопостачання, спорудженого для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , можливий через земельну ділянку кадастровий номер 4820355700:01:040:0044.
Таким чином, суд констатує порушення прав позивачки ОСОБА_1 , як власниці частки земельної ділянки на користування та розпорядження своїм майном у зв`язку із відсутністю до неї доступу.
Водночас, позивачкою обрано спосіб захисту своїх прав шляхом звернення до суду з негаторним позовом до суміжного землекористувача, однак всупереч суті даного виду позовів, а також вимог чинного законодавства України, зокрема ст. 391 ЦК України, позивачем не надано суду жодних доказів протиправного вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном, з боку власника суміжної земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , а в подальшому ОСОБА_4 .
Так, аргументи позивачки щодо самовільного зайняття проходу, тобто земельної ділянки загального користування під час виготовлення технічної документації на земельну ділянку 4820355700:01:040:0044 ОСОБА_5 доказами не підтверджені, оскільки з наданих суду копій Державних актів на право власності на земельні ділянки як тих, що належали ОСОБА_7 , так і тих, що належали ОСОБА_5 не можливо встановити існування такої земельної ділянки загального користування. 
Відповідно до ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
За приписами ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
Земельні ділянки були сформовані, та зареєстровані у Державному земельному кадастрі. Відповідно, документація із землеустрою, яка стала підставою для їх формування не оспорювала ся та є чинною. 
Позивачка просила суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом перенесення огорожі у первинний стан.
Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що зазначена огорожа встановлена поза межами земельної ділянки, належної відповідачу. При цьому незалежно від розташування огорожі, ОСОБА_1 з усуненням такої перешкоди не набуває право проходу до своєї земельної ділянки через земельну ділянку відповідача, отже, зазначені вимоги не можуть бути належним способом захисту прав, оскільки вони не спрямовані на вирішення спору.
Частиною другою статті 395 ЦК України передбачено, що одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут).
Відповідно до статті 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
За змістом спірних правовідносин позивачка намагається отримати доступ до своєї земельної ділянки шляхом проходу через земельну ділянку відповідача. Для задоволення цього інтересу вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою не є належною. Такий інтерес спрямований на користування чужим майном (суміжною земельною ділянкою), тому для його задоволення позивачка може вимагати встановлення земельного сервітуту від одного із власників суміжних земельних ділянок.
Обраний спосіб захисту цивільного права або інтересу має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, можна використати для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких він звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. Якщо ж заявлену позовну вимогу взагалі не можна використати для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, таку вимогу не можна розглядати як спосіб захисту (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц (пункт 36), від 15 травня 2019 року у справі № 757/12726/18-ц (пункт 23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 5 лютого 2025 року у справі № 757/29209/22-ц (пункт 26)).
З огляду на викладене, оскільки суд зробив висновок, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом звернення до суду з негаторним позовом до суміжного землекористувача не є належним способом захисту її прав як власника земельної ділянки, суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 265, 268, 354 ЦПК України,суд

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Південноукраїнська міська рада Миколаївської області, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О.Догарєва