ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/9208/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року (суддя Татаринов Д.В., повне судове рішення складено 22 грудня 2025 року) в справі № 280/9208/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання завод Енергосервіс» до Головного управління ДПС у Запорізькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання завод Енергосервіс» (далі – ТОВ «НВО завод Енергосервіс») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі – ГУ ДПС), Державної податкової служби України (далі – ДПС) про:
визнання протиправним та скасування рішення комісії ГУ ДПС у Запорізькій області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №13192214/41720843 від 20 серпня 2025 року відмовлено у реєстрації розрахунку коригування №1 від 17 липня 2025 року до податкової накладної №16 від 29 травня 2025 року;
зобов`язання ДПС України здійснити реєстрацію розрахунку коригування №1 від 17 липня 2025 року до податкової накладної №16 від 29 травня 2025 року у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Запорізькій області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №13192214/41720843 від 20 серпня 2025 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю “НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ЗАВОД ЕНЕРГОСЕРВІС” відмовлено у реєстрації розрахунку коригування №1 від 17 липня 2025 року до податкової накладної №16 від 29 травня 2025 року.
Зобов`язано Державну податкову службу України здійснити реєстрацію розрахунку коригування №1 від 17 липня 2025 року до податкової накладної №16 від 29 травня 2025 року у Єдиному реєстрі податкових накладних, датою його подання на реєстрацію.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь ТОВ “НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ЗАВОД ЕНЕРГОСЕРВІС” понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 4000,00 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь ТОВ “НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ЗАВОД ЕНЕРГОСЕРВІС” понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрати на правову допомогу у сумі?4000,00 грн. 
В апеляційній скарзі відповідач ГУ ДПС просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апелянт вказує, що комісія не має ані повноважень, ані об`єктивної можливості визначати конкретний детальний перелік необхідних документів для кожного окремого випадку зупинення податкової накладної індивідуально для платника. Така можливість є тільки у самого платника, який повинен самостійно визначити перелік власних документів, які підтверджують всі вказані вище аспекти та підстави складання конкретної податкової накладної: дату першої події, джерело походження товару, ланцюг та обставини придбання та інше, якими й спростовується певний ризик. У кожному окремому випадку такий пакет документів має індивідуальні особливості та змінюється відповідно до обставин операції, про які контролюючий орган не може знати з об`єктивних підстав. 
Позивач скористався своїм правом на подання додаткових пояснень та копій документів, але відповідно до зазначених недоліків у повідомленні комісії на подання додаткових пояснень не надав в повному обсязі копії документів та пояснень необхідних для реєстрації, про що зазначено у відповідному оскаржуваному рішенні. 
Надані позивачем документи в кількості 16 та 18 електронних файлів, які були надані до пояснень, не висвітлювали в повній мірі причини формування рядка 21 декларації з ПДВ, а також пояснення щодо розумної мети роботи підприємства при декларуванні від`ємного значення з ПДВ у 2025 році, а також не надано в повному обсязі інформацію щодо зберігання залишків сировини, інвентаризаційна відомість з визначенням місць проведення інвентаризації, надати складські документи, ОСВ, інформацію щодо транспортування.
Саме ці недоліки під час моніторингу поставили під сумнів суть господарської операції та в подальшому були покладені в основу оскаржуваного рішення № 13192214/41720843 від 20.08.2025 про відмову у реєстрації розрахунку коригування № 1 від 17.07.2025 до податкової накладної № 16 від 29.05.2025 року.
Також зазначає, що суд першої інстанції втрутився у виключні повноваження контролюючого органу, зобов`язавши зареєструвати в ЄРПН податкові накладні. 
Крім того, заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомоги, вказуючи, що позивачем не надано доказів понесення таких витрат та інших документів на обґрунтовування розміру таких витрат. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Крім того, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю “НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ЗАВОД ЕНЕРГОСЕРВІС” зареєстроване у якості юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань починаючи 09 листопада 2017 року. До видів діяльності позивача за кодами КВЕД належать: 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення; 28.92 Виробництво машин і устатковання для добувної промисловості та будівництва; 24.33 Холодне штампування та гнуття; 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; 25.21 Виробництво радіаторів і котлів центрального опалення; 25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали; 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.; 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів; 33.14 Ремонт і технічне обслуговування електричного устатковання; 33.20 Установлення та монтаж машин і устатковання; 38.11 Збирання безпечних відходів; 38.21 Оброблення та видалення безпечних відходів; 38.32 Відновлення відсортованих відходів; 39.00 Інша діяльність щодо поводження з відходами.
08 січня 2024 року ТОВ “НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ЗАВОД ЕНЕРГОСЕРВІС” (далі - Постачальник) отримало від ПП “МОРЕНА СК” (далі - Покупець) ЄДРПОУ 43508227 замовлення на закупівлю дроту сталевого діаметром 0,6 мм.
На виконання вищезазначеного замовлення позивачем ПП “МОРЕНА СК” виставлено рахунок №6 від 29 травня 2025 року та отримано 100 % передплату за товар у сумі 500000 грн., що підтверджується випискою банку від 29 травня 2025 року, копія якої міститься в матеріалах справи.
З метою виконання замовлення ПП “МОРЕНА СК” позивачем укладено Договір купівлі-продажу з ПрАТ “СТАЛЬКАНАТ” № 397/25 від 25 червня 2025 року, на поставку дроту сталевого.
На виконання вимог вказаного договору позивачем перераховано оплату за Рахунком № 4773 від 25 червня 2025 року у сумі-494730 грн., що підтверджується Випискою банку від 25 червня 2025 року. 
Перша поставка дроту здійснена 22 липня 2025 року, що підтверджується накладною № 5277, ТТН № 2460 від 22 липня 2025 року.
Тобто, товар (дріт), який мав поставлятись ПП “МОРЕНА СК”, придбано позивачем у ПрАТ “СТАЛЬКАНАТ”. 
На дату виникнення податкових зобов`язань відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, а саме отримання передплати за дріт від ПП “МОРЕНА СК”, позивачем складено податкову накладну №16 від 29 травня 2025 року на загальну суму 500000,00 грн., реєстрацію якої здійснено в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
17 липня 2025 року позивачем отримано лист від ПП “МОРЕНА СК” за № 3 від 17 липня 2025 року про відмову від поставки та проханням повернути попередню оплату за дріт перераховану 29 травня 2025р. за Рахунком № 6 від 29 травня 2025 року.
17 липня 2025 року позивачем ПП “МОРЕНА СК” повернуто попередню оплату у повному обсязі, що підтверджується Випискою банку від 17 липня 2025 року, копія якої міститься в матеріалах справи.
17 липня 2025 року позивачем виписано Розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 17 липня 2025 року до податкової накладної № 16 від 29 травня 2025 року, Реєстраційний № 9226424983 від 31 липня 2025 року та подано такий розрахунок на реєстрацію.
По розрахунку коригування до податкової накладної № 16 від 29 травня 2025 року позивач 31 липня 2025 року отримав квитанцію про зупинення вищезазначеного розрахунку коригування.
Згідно інформації, зазначеної у Квитанції реєстрації РК, відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165, реєстрація розрахунку коригування від 17 липня 2025 року № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Перевищення суми компенсації вартості товару/послуги 7217, зазначеного у розрахунку коригуванні на зменшення суми податкових зобов`язань, над величиною залишку такого товару, визначеного як різниця обсягів придбання та постачання такого товару/послуги його отримувачем, що відповідає пункту 5 Критеріїв здійснення операцій (додаток 3 Порядку). Додатково повідомлено: показники “D =1,0643%, “Р поточ.” = 781349,64.
Позивачу запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Позивач скористався своїм правом та надав на розгляд Комісії Повідомлення № 1 від 07 серпня 2025 року про надання пояснень та копій документів щодо ПН/РК, реєстрацію яких зупинено з документами, із додатками в кількості 16 шт. (Виписка 25 червня 2025 року, Дог. оренди авто, Рах Стальканат. Дог оренди ММ20, Дог Стальканат, Штатное 2025, Виписка 17 липня 2025 року, Дог Укрнафта, Дог оренди Істоміна, Виписка 29 травня 2025 року, Лист Морена, Накази на прийом, Пояснення, Дог оренди авто ГАЗ, Накл Стальканат, Рахунок).
За результатами наданих позивачем пояснень та копій документів Комісією ГУ ДПС у Запорізькій області позивачу повідомленням від 12 серпня 2025 року за № 13162883/41720843 запропоновано надати документальне підтвердження причин формування рядка 21 декларації з ПДВ, а також пояснення щодо розумної мети роботи підприємства при декларуванні від`ємного значення з ПДВ у 2025 році, а також надати інформацію щодо зберігання залишків сировини, інвентаризаційна відомість з визначенням місць проведення інвентаризації, надати складські документи, ОСВ, інформацію щодо транспортування.
14 серпня 2025 року позивач скористався своїм правом на подання додаткових пояснень та копій документів відповідно до зазначених недоліків у повідомленні комісії від 12 серпня 2025 року за № 13162883/41720843 та надав пакет документів з 18 електронних файлів довільного формату: (1_ОСВ 26 липень.pdf 2_Сертифікат ТУpdf.pdf 3_Дог АКВІ.pdf 4_Інв опис дріт.pdf 5_ОСВ 281 липень.pdf 6_Договір Крив Ріг-1-5-1-3.pdf 7_Накл Стальканат 5268.pdf 8_Дог Метиз.pdf 9_Договір Крив Ріг 2.pdf 10_ТТН 22.07.25.pdf 11_ОСВ 631 Метиз липень.pdf 12_Накл Метиз сетка 17 квітня 2025 року.pdf 13_АКТ перевезення.pdf 14_Дог фін доп.pdf 15_Виписка банка 25 липня 2025 року.pdf 16_Інв опис 201.pdf 17_Дод пояснення 15 серпня 2025 року.pdf 18_Договір Крив Ріг-6-8.pd).
Рішенням комісії ДПС №13192214/41720843 від 20 серпня 2025 року позивачу відмовлено у реєстрації розрахунку коригування № 1 від 17 липня 2025 року до податкової накладної № 16 від 29 травня 2025 року, з посиланням: “ненаданням/частковим наданням додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку”.
Зважаючи на наявність у позивача передбачених законодавством документів, які підтверджують факти, відображені в розрахунку коригування, а також враховуючи, що їх достатність для прийняття рішення про реєстрацію РК не спростована відповідачами, суд першої інстанції дійшов висновку, що комісія Головного управління ДПС у Запорізькій? ?області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не мала правових підстав для відмови позивачу у реєстрації РК, з огляду на що рішення №13192214/41720843 від 20 серпня 2025 року? ?про відмову у реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №1 від? ?17 липня 2025 року? ?в Єдиному реєстрі податкових накладних є протиправним та підлягає скасуванню.
Також суд першої інстанції вважав, що ефективним та реальним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ДПС зареєструвати розрахунок коригування датою подання на реєстрацію.
Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що основним видом діяльності ТОВ «НВО завод Енергосервіс» є 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення.
До інших видів діяльності, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, належать такі види діяльності: 28.92 Виробництво машин і устатковання для добувної промисловості та будівництва; 24.33 Холодне штампування та гнуття; 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; 25.21 Виробництво радіаторів і котлів центрального опалення; 25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали; 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.; 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів; 33.14 Ремонт і технічне обслуговування електричного устатковання; 33.20 Установлення та монтаж машин і устатковання; 38.11 Збирання безпечних відходів; 38.21 Оброблення та видалення безпечних відходів; 38.32 Відновлення відсортованих відходів; 39.00 Інша діяльність щодо поводження з відходами. 
ТОВ «НВО завод Енергосервіс» є платником податку на додану вартість.
На виконання отриманого від ПП «Морена СК» замовлення на закупівлю дроту сталевого діаметром 0,6 мм від 08 січня 2024 року ТОВ «НВО завод Енергосервіс» позивачем ПП «Морена СК» виставлено рахунок №6 від 29 травня 2025 року та отримано 100% передплати за товар у сумі 500 000 грн.
З метою виконання замовлення ПП «Морена СК» ТОВ «НВО завод Енергосервіс» укладено з ПрАТ «Стальканат» договір купівлі-продажу?№ 397/25 від 25?червня 2025 року на поставку дроту сталевого, на виконання якого позивачем перераховано оплату за рахунком № 4773 від 25 червня 2025 року у сумі -494730 грн.
Перша? ?поставка дроту здійснена 22 липня 2025 року відповідно до накладної № 5277, товарно-транспортної накладної № 2460 від?22 липня 2025 року.
Позивачем на дату виникнення податкових зобов`язань відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України (отримання передплати) складено податкову накладну №16 від 29 травня 2025 року?на загальну суму 500000,00 грн, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
ПП «Морена СК» листом від 17 липня 2025 року повідомила ТОВ «НВО завод Енергосервіс» про відмову від поставки та повернення попередньої оплати за товар, перерахованої 29 травня 2025 року за рахунком № 6 від 29 травня 2025 року.
ТОВ «НВО завод Енергосервіс» 17 липня 2025 року повернуто ПП «Морена СК» попередню оплату у повному обсязі.
ТОВ «НВО завод Енергосервіс» 17 липня 2025 року?виписано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 17 липня 2025 року до податкової накладної № 16 від 29 травня 2025 року,?який подано на реєстрацію в ЄРПН (а.с. 98).
Розрахунок коригування доставлений до ДПС України, документ збережено, реєстрація зупинена, оскільки обсяг постачання товару/послуги 7217 перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію розрахунку коригування в ЄРПН (а.с. 99).
Платнику податку запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Запропоновано надати пояснення та копії документів (договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання / придбання товарів / послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі), достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
На виконання зазначених вимог позивачем направлено на адресу контролюючого органу повідомлення про надання пояснень та додаткових документів.
На адресу позивача комісією регіонального рівня направлено повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 12 серпня 2025 року № 13162883/41720843 (а.с. 146-147), яким запропоновано платнику податку надати копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у розрахунку коригування: надати письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної в РК, реєстрацію якого зупинено.
Додаткова інформація: «Надати документальне підтвердження причин формування рядку 21 декларації з ПДВ, а також пояснення щодо розумної мети роботи підприємства при декларуванні від`ємного значення з ПДВ у 2025 році, а також надати інформацію щодо зберігання залишків сировини, інвентаризаційна відомість з визначенням місць проведення інвентаризації, надати складські документи, ОСВ, інформацію щодо транспортування.».
Позивачем надано комісії регіонального рівня додаткові пояснення та документи.
Рішенням комісії регіонального рівня від 20 серпня 2025 року №13192214/41720843 відмовлено у реєстрації розрахунку коригування №1 від 17 липня 2025 року з підстав ненадання /частковим наданням додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку (а.с. 148).
Додаткова інформація: «Подані документи не підтверджують фактичне здійснення господарської операції, що є підставою для відмови у реєстрації податкової накладної.». 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного. 
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статі 201 ПК України).
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29 грудня 2010 року затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі – Порядок № 1246).
За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку № 1246, податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
За змістом пункту 11 Порядку №1246 після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.
Відповідно до пунктів 12, 13, 14 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.
Згідно з пунктом 17 Порядку №1246 у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.
Пунктом 201.16 статті 201 ПК України передбачено, що реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до цієї норми Кабінетом Міністрів України 11 грудня 2019 року прийнято постанову № 1165 (на зміну постанови Кабінету міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117), якою затверджений Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – Порядок №1165), який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів.
Пунктом 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (Додаток 3 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних) передбачено такий критерій, як «Обсяг постачання товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державного класифікатора продукції та послуг/умовним кодом такого товару, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі за відсутності такого товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державного класифікатора продукції та послуг/умовного коду товару у врахованій таблиці даних платника податку».
Відповідачами не подано до суду доказів, що обсяг постачання товару (послуг), зазначений у поданому на реєстрацію розрахунку коригування, перевищував величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі за відсутності такого товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державного класифікатора продукції та послуг/умовного коду товару у врахованій таблиці даних платника податку.
Також відповідачами не надано інших доказів виявлення під час моніторингу об`єктивних ознак неможливості здійснення позивачем операцій, дані про які зазначені у розрахунку коригування, та/або ймовірності уникнення позивачем виконання податкового обов`язку, які б свідчили про ризик порушення платником норм податкового законодавства та надавали законні підстави для зупинення реєстрації розрахунку коригування.
Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначає Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений наказом Міністерства фінансів України 12 грудня 2019 року № 520 (далі – Порядок № 520).
Пунктом 2 Порядку № 520 встановлено, що прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).
Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у терміни, визначені пунктом 9 цього Порядку, та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу (пункт 3).
У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі (пункт 4).
Пунктом 5 Порядку № 520 передбачено, що перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:
договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;
розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.
Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).
За положеннями пункту 9 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.
За результатами розгляду поданих письмових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку:
або приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу, за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;
або направляє повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та / або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (далі - Повідомлення), за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку з пропозицією щодо надання платником податку додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування;
або приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у разі надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства, та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу, за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Платник податку має право подати до контролюючого органу додаткові пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання Повідомлення.
За результатами розгляду поданих додаткових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем їх отримання, приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Якщо платник податку не надав додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі протягом 5 робочих днів, що настають за днем граничного строку їх подання, визначеного абзацом шостим цього пункту.
Відповідно до пункту 10 Порядку № 520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:
ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення;
та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Судом встановлено, що позивачем подано контролюючому органу пояснення та копії документів щодо розрахунку коригування, реєстрацію якого зупинено, до яких долучено наявні у нього копії документів на підтвердження факту здійснення господарської операції та повернення попередньої оплати.
Після отримання повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та документів позивачем надано комісії регіонального рівня додаткові пояснення та документи.
Первинні документи, оформлені позивачем в рамках господарських відносин із контрагентом, копії яких надані разом із поясненнями для прийняття рішення щодо реєстрації розрахунку коригування, складені відповідно до вимог законодавства й комісією регіонального рівня не вказано протилежного.
В той же час, оскаржене рішення не містять чіткого визначення підстав для прийняття комісією регіонального рівня рішень про відмову в реєстрації розрахунку коригування, як й не містить конкретизації щодо того, які саме обставини мають бути підтверджені не наданими позивачем документами. 
Загальними вимогами, які висуваються до індивідуальних актів як актів правозастосування, є обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення контролюючим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Акти, що регулюють питання реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування та затверджують критерії ризиковості здійснення операцій, мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси осіб, які не є суб`єктами владних повноважень, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.
Тобто, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної/розрахунку коригування прямо залежить від чіткого визначення нормативно-правовим актом та, відповідно, контролюючим органом, конкретної підстави віднесення господарської операції чи платника податку до категорії ризикових. Вживання контролюючим органом загального посилання на пункт 1 Критеріїв ризиковості операцій, як в цьому випадку, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до підстав зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, а не будь-яких на власний розсуд.
Суд зауважує, що комісією регіонального рівня не обґрунтовано підстав не врахування поданих позивачем документів при прийнятті рішень про відмову у реєстрації розрахунку коригування.
Невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості індивідуальних актів призводить до протиправності таких актів.
Суд визнає необґрунтованими посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції обов`язку платника податку підтвердити реальність операцій, за якими складено податкову накладну/розрахунок коригування, який виникає з моменту зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, адже на стадії реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у контролюючого органу відсутня компетенція на здійснення аналізу господарських операцій на предмет реальності. Така перевірка може бути проведена лише за результатом здійснення документальної перевірки, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. 
Доводи апелянта про відсутність у комісії ані повноважень, ані об`єктивної можливості визначати конкретний перелік документів для кожного окремого випадку зупинення податкової накладної/розрахунку коригування індивідуально для кожного платника, а така можливість є тільки у самого платника, який повинен самостійно визначити перелік власних документів, які підтверджують всі аспекти та підстави складення конкретної податкової накладної, є цілком незмістовними та спростовуються приведеними вище висновками суду стосовно того, що рішення контролюючого органу як індивідуальні акти мають відповідати законодавчо встановленим вимогам щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості таких індивідуальних актів, а зворотне призводить до протиправності таких актів.
Верховним Судом сформульовано висновок (постанови від 12 листопада 2019 року у справі №816/2183/18, від 18 лютого 2020 року у справі №360/1776/19, від 27 квітня 2020 року у справі №360/1050/19, від 18 червня 2020 року у справі №824/245/19-а, від 06 липня 2023 року у справі №140/1986/22), відповідно до якого здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу. Приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарської операції може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. У свою чергу, при реєстрації податкової накладної фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями.
Тобто контролюючий орган під час виконання повноважень щодо моніторингу податкових накладних має аналізувати первинні документи у взаємозв`язку з відомостями податкової накладної та іншими джерелами (державними реєстрами, електронними документами) лише за зовнішніми (формальними, очевидними) критеріями, але не має права здійснювати аналіз господарських операцій платника податків на предмет її реальності (нереальності). Така оцінка може надаватись контролюючим органом виключно у межах проведення відповідної документальної перевірки платника податків.
Суд відхиляє аргумент апелянта про неврахування судом першої інстанції факту подання платником податку не всіх витребуваних повідомленнями документів, що свідчить про невиконання позивачем вимог порядку № 520, адже позивачем надано комісії регіонального рівня після отримання повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та документів майже усі документи, вказані у додатковій інформації повідомлення.
Отже, платником податку фактично виконано вимоги контролюючого органу, а комісією регіонального рівня не обґрунтовано, яким чином подання неповного пакету документі впливає на прийняття рішення про реєстрацію розрахунку коригування.
Апелянт зазначає, що надані позивачем документи в кількості 16 та 18 електронних файла, які надані до пояснень, не висвітлювали в повній мірі причини формування рядка 21 декларації з ПДВ, а також пояснення щодо розумної мети роботи підприємства при декларуванні від`ємного значення з ПДВ у 2025 році, а також не надано в повному обсязі інформацію щодо зберігання залишків сировини, інвентаризаційна відомість з визначенням місць проведення інвентаризації, надати складські документи, ОСВ, інформацію щодо транспортування.
Разом з тим, відповідачами взагалі не обґрунтовується, яким чином наведене вище впливає на можливість прийняття відповідачами рішення про реєстрацію розрахунку коригування. 
Відтак, доводи апелянта про не надання платником податку всупереч пункту 9 Порядку 520 додаткових пояснень та/або документів є безпідставними. 
Судом також враховується висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24 березня 2025 року у справі №140/32696/23, відповідно до якого якщо за результатами розгляду письмових пояснень та копій документів, наданих платником податків внаслідок отримання квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН, комісія регіонального рівня дійде висновку, що таких пояснень і документів недостатньо для підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, вона направляє платнику податків Повідомлення, в якому зазначає конкретний перелік документів та інформації, які слід надати. Протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання Повідомлення, платник податків може скористатися правом на подання додаткових пояснень та копій документів згідно із змістом Повідомлення. Якщо платник податків не скористався таким правом, то комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН. 
В випадку, що є спірним у справі, що зараз переглядається в апеляційному порядку, позивач, отримавши повідомлення комісії регіонального рівня, надав на розгляд цієї комісії додаткові пояснення та документи, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для відмови у реєстрації розрахунку коригування, а у разі, якщо контролюючий орган дійшов висновку, що подані позивачем документи не дають підстав для реєстрації розрахунку коригування, він мав обґрунтувати підстави неврахування поданих позивачем документів.
Таким чином, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації розрахунку коригування в ЄРПН.
Пунктами 19, 20 Порядку № 1246 встановлено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:
прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;
набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення);
неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.
Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.
Враховуючи той факт, що рішення про відмову в реєстрації розрахунку коригування визнано судом протиправним, суд погоджує висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання ДПС зареєструвати в ЄРПН розрахунок коригування.
Відповідно до частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
За приписами статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23 лютого 2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».
Таким чином, позовні вимоги щодо зобов`язання зареєструвати розрахунок коригування, рішення про відмову у реєстрації якого визнано судовим рішенням протиправним, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, і вказане рішення неможливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки ним такі повноваження були самостійно реалізовані шляхом прийняття оскарженого рішення, яке є предметом судового контролю у межах цієї справи.
Враховуючи той факт, що рішення про відмову в реєстрації розрахунку коригування визнано судом протиправним, суд погоджує висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання ДПС зареєструвати в ЄРПН розрахунок коригування.
Стосовно питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Позивачем у позові заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн, судом першої інстанції стягнуто на користь позивача усього 8000,00 грн (по 4000,00 грн з кожного з відповідачів).
Судом першої інстанції прийнято до уваги, що розмір гонорару адвоката у сумі 8000,00 грн є фіксованим, узгодженим сторонами у договорі про надання правової допомоги від?01 жовтня 2025 року, додатковій угоді №1 до договору про надання правової допомоги від 01 жовтня 2025 року та є фактично є сплаченим клієнтом, що підтверджується платіжною інструкцією № 226 від 01 жовтня 2025 року? на суму 8000,00 грн.
Судом встановлено, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджено документально, а саме: договором про надання правничої?допомоги від 01 жовтня 2025 року, укладеним між ТОВ «НВО завод Енергосервіс» та адвокатським об`єднанням «Легес», додатковою угодою №1, відповідно до якої гонорар за надання правничої (правової) допомоги, передбаченої цією додатковою угодою, складається з вартості правничої (правової) допомоги у фіксованому розмірі та становить за складення тексту позовної заяви 8000,00 грн, рахунком на оплату від 01 жовтня 2025 року, актом приймання-передачі послуг від 06 жовтня 2025 року, яким підтверджено складання та подання до суду позовної заяви, платіжною інструкцією №226 від 02 жовтня 2025 року на суму 8000 грн.
Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 КАС). 
За змістом частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За положеннями частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України встановлено вимоги до визначення розміру витрат на оплату послуг адвоката, який має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, на підтвердження власне факту надання професійної правничої допомоги, її складу та розміру сторона має надати документи про підтвердження обсягу надання такої допомоги, фактичного часу, витраченого адвокатом на здійснення тих чи інших дій в межах заявленого спору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). 
Суд враховує рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду заявником документів, їх значення для спору, та доходить до висновку, що стягнутий на користь позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу (8000,00 грн) є співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відтак, стягнута судом першої інстанції сума правничої допомогу є розумною і необхідною, такий розмір є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Стосовно питання стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, понесених позивачем під час апеляційного перегляду справи, суд зауважує наступне.
Судом встановлено, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджено документально, а саме: договором про надання правничої?допомоги від 01 жовтня 2025 року, укладеним між ТОВ «НВО завод Енергосервіс» та адвокатським об`єднанням «Легес», додатковою угодою №1, відповідно до якої гонорар за надання правничої (правової) допомоги, передбаченої цією додатковою угодою, складається, зокрема з вартості з вартості правничої (правової) допомоги у фіксованому розмірі та становить за складення тексту відзиву на апеляційну скаргу 5 000,00 грн, рахунком на оплату від 01 жовтня 2025 року, рахунком на оплату від 16 лютого 2026 року, актом приймання-передачі послуг від 16 лютого 2026 року, яким підтверджено складання та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, платіжною інструкцією №2 від 17 лютого 2026 року на суму 5000 грн.
Суд враховує рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду заявником документів, їх значення для спору, та доходить до висновку, що на користь позивача має бути стягнуті витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн, адже сама така сума є співмірною із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому суд зазначає, що фактично правнича допомога під час апеляційного перегляду справи полягала тільки у складанні відзиву на апеляційну скаргу, який за своїм змістом повторює позицію позивача по суті спірних правовідносин.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
В розглядуваному випадку, виходячи з критеріїв реальності адвокатських послуг, розумності розміру таких послуг, фінансовий стан позивача та відповідачів - суб`єктів владних повноважень, які є бюджетними установами, суд доходить до висновку, що співмірною зі складністю справи, обсягом наданих позивачу адвокатом послуг, ціною позову, значенням справи для позивача, є сума правничої допомоги в загальному розмірі 2000,00 грн, з якої з кожного з відповідачів стягується на користь позивача сума у розмірі 1000,00 грн. 
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року в справі №280/9208/25 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року в справі №280/9208/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання завод Енергосервіс» до Головного управління ДПС у Запорізькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (ЄДРПОУ 44118663, пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання завод Енергосервіс» (ЄДРПОУ 41720843, вул. Істоміна, 33, м. Запоріжжя, 69089) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (ЄДРПОУ 43005393, Львівська площа, 8, м. Київ, 04053) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання завод Енергосервіс» (ЄДРПОУ 41720843, вул. Істоміна, 33, м. Запоріжжя, 69089) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 24 березня 2026 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 24 березня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов