ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року 
м. Київ

справа №160/1242/25
адміністративне провадження № К/990/1056/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Ханової Р.Ф.,  Гончарової І.А., 

за участю секретаря судового засідання - Загороднього А.А.,
учасники справи:
представники позивача - Коваленко С.Г., Корольов Д.О.,
представники відповідачів - Лич С.В. (представник Київської митниці), Лосік Ю.В., Чумак В.П. (представники Військової частини НОМЕР_1 НГУ), 
розглянув в судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 (суддя Ніколайчук С.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09.12.2025 (судді: Головко О.В. (головуючий), Суховаров А.В., Ясенова Т.І.) у справі №160/1242/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алмакстех» до Київської митниці, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною та скасування картки відмови, зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Алмакстех» (далі - позивач, Товариство, ТОВ«Алмакстех») звернулось до суду з позовом до Київської митниці (далі - відповідач 1, контролюючий орган, митний орган), Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач 2, Військова частина) про:
- визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 08.01.2025 №UA100130/2025/000003;
- повернення товару, установки (верстату) для лазерної різки листового металу та труб з маркуванням JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO та XTLASER, під митний контроль Київської митниці в місце зберігання на склад митного органу.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана картка відмови у митному оформленні товару, а також видача товару з митного складу Військовій частині НОМЕР_1 проведено митним органом всупереч постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 11.10.2024 у справі №760/20301/24.
3. В подальшому від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, де Товариство просило також визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.12.2024 №2138; визнати протиправним та скасувати Акт про примусове відчуження майна складений Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України від 31.12.2024 б/н.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 суд задовольнив заяву про зміну предмету позову та прийняв зміни (доповнення) до позовних вимог. 
4. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 клопотання представника Військової частини про закриття провадження у справі було задоволено частково. Закрито провадження у справі № 160/1242/25 в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.12.2024 №2138 та Акту про примусове відчуження майна складеного Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України від 31.12.2024 б/н.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
5. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2025, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.12.2025, позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 08.01.2025 №UA100130/2025/000003.
Зобов`язано Київську митницю та Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України повернути товар, установку (верстат) для лазерної різки листового металу та труб з маркуванням JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO та XTLASER, під митний контроль Київської митниці в зону митного контролю відділу митного оформлення № 4 митного поста «Західний» за адресою 03036 м. Київ, Повітрофлотський пр., 92Б.
6. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що митний орган, приймаючи оскаржену картку відмови, діяв поза межами наданих законом повноважень, а передача товару відбулася поза межами правового поля, відтак, на думку судів, належним способом усунення такого порушення є повернення товару під митний контроль Київської митниці з метою здійснення митного оформлення цього товару.
Так зокрема суд першої інстанцій вказав, що посадові особи Військової частини визнали, що не мають достатніх підстав для визнання товару їх власністю, фактично товар зберігається Військовою частиною як матеріальні цінності, що їй не належать за правом власності, товар оприбуткований на позабалансовий облік за вартістю 2 215 370,50 грн, як товар, що надійшов від сторонньої організації. Вищенаведене, на переконання суду, доводить, що повернення товару під митний контроль Київської митниці не несе ніяких правових наслідків для Військової частини, крім списання матеріальних цінностей з позабалансового рахунку. Фактично товар було передано з незаконного володіння позивача в незаконне володіння Військової частини і, на момент розгляду справи в суді, Військова частина не має права на розпорядження та користування товаром.
З урахуванням того, що товар на склад митного органу розміщено не у відповідності вимог чинного законодавства, без складання протоколу про тимчасове вилучення товарів та документів і сплив 90-денний термін зберігання товару на складі митного органу з моменту набрання законної сили (26.12.2024) постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 11.10.2024 у справі №760/20301/24 товар повинен бути повернутий в зону митного контролю відділу митного оформлення №4 митного поста «Західний» за адресою 03036 м. Київ, Повітрофлотський проспект, 92Б.
Суд апеляційної інстанції, також зазначив, що Закон України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в у мовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» дозволяє здійснити відчуження майна, яке перебуває у приватній або комунальній власності. У спірних правовідносинах позивач не набув право власності на товар - установка (верстат) для лазерної різки листового металу та труб в розібраному вигляді в силу приписів цивільного законодавства та умов Контракту від 18.12.2023 № XT-1223, а тому не міг бути відчужений на користь держави. При цьому прийняття Військовою частиною наказу від 26.12.2024 №2138 та складання Акту про примусове відчуження майна від 31.12.2024 б/н не може легалізувати неправомірне відчуження майна, право власності на яке на момент його відчуження належало компанії-продавцю. Відтак, будь-які дії Військової частини, направлені на відчуження спірного майна, є нікчемними в силу закону. Сам же митний орган мав керуватися не наказом командира Військової частини, а приписами закону, виконуючи добросовісно покладені державою та законом на митні органі функції. 
Суди також вказували про те, що така підстава, як примусове відчуження майна, яке ввезено на митну територію України, не передбачена статтею 264 Митного кодексу України і не може бути підставою для відмови в митному оформлені товару, а тому відповідач діяв поза межами наданих законом повноважень.
Короткий зміст вимоги касаційної скарги
7. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Військова частина подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09.12.2025 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства в повному обсязі.
8. Касаційний розгляд справи проведено в судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідно до статей 195, 244 Кодексу адміністративного судочинства України.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9. Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алмакстех», Україна (Покупець) та компанію XINTIAN TECHNOLOGY CO., LTD., Китай (Продавець) укладено Контракт від 18.12.2023 № XT-1223 купівлі-продажу товарів (далі - Контракт). За умовами Контракту товар постачається в кількості та асортименті згідно зі специфікацію. Товар приймається покупцем за кількістю відповідно до товарно-транспортних документів, за якістю - відповідно до сертифіката якості, що надаються продавцем. Датою приймання є дата, коли товар вибув з-під митного контролю місця призначення, що підтверджується штампом митниці місця призначення на CMR.
Суд апеляційної інстанції встановив, що за умовами Контракту від 18.12.2023 № XT-1223 датою прийняття товару, що відповідає моменту переходу права власності товар, є дата його випуску з-під митного контролю.
Згідно з інвойсом від 19.12.2023 № ХТ20231218, виставленим компанією «JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO., LTD» (Китай) до ТОВ «Алмакстех», вартість вищезазначеного товару становить 54 500 доларів США, що згідно курсу на дату декларування (17.06.2024) (1 USD - 40,6490 грн.) складає 2 215 370,50 грн.
17.06.2024, з метою здійснення митного оформлення та в подальшому випуску у вільний обіг товару: «Установка (верстат) для лазерної різки листового металу та труб в розібраному вигляді», що надійшов на адресу ТОВ «Алмакстех» до відділу митного оформлення № 4 митного поста «Західний» подано митну декларацію типу ІМ/40/ДЕ, якій було присвоєно реєстраційний №24UA100130283232U3. 
Після митного огляду, в якому виявлено, що в товарі присутня установка, яка має озоноруйнуючу речовину і тому підлягає ліцензуванню, було складено протокол від 28.06.2024 № 0550/10000/24 про порушення митних правил, передбачених статтею 472 Митного кодексу України. В протоколі зазначено, що товар «Установка (верстат) для лазерної різки листового металу та труб в розібраному вигляді» тимчасово вилучено. Товар, як безпосередній предмет правопорушення, у відповідності до статті 511 Митного кодексу України був вилучений та переданий на склад митниці, а матеріали справи направлені для розгляду до Солом`янського районного суду м.Києва.
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 11.10.2024 у справі №760/20301/24, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 26.12.2024, провадження у справі про порушення митних правил за протоколом від 28.06.2024 № 0550/10000/24 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зобов`язано повернути особі товар, а саме - установка (верстат) для лазерної різки листового металу та труб з маркуванням JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO та XTLASER, у встановленому законом порядку після здійснення митного оформлення. 
При цьому відповідно до Закону України №4765-VI «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» з метою ремонту бронетехніки, 31.12.2024 актом про примусове відчуження майна від 31.12.2024 №б/н, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.12.2024 № 2138, погодженого з начальником Маріупольської районної військової адміністрації, Військовою частиною було здійснено примусове відчуження вказаного обладнання для різки металу та його вивезення цього ж дня зі складу митниці.
Після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 760/20301/24, представник позивача подав до митного органу задля випуску товару у вільний обіг електронну митну декларацію від 08.01.2025 №25UA100130680041U9.
До вказаної ЕМД було надано наступні документи: 1. Контракт від 18.12.2023 №ХТ-1223; 2. Специфікація від 18.12.2023 №1; 3. Додаткова угода від 30.12.2024 №1; 4. Інвойс-фактура від 19.12.2023 №XTWE20231218; 5. Платіжна інструкція в іноземній валюті від 26.12.2024 №5; 6. Платіжна інструкція в іноземній валюті від 22.03.2024 №11; 7. Коносамент від 20.04.2024 №236352461; 8. Автотранспортна накладна від 10.06.2024 № SODS0010721; 9. Автотранспортна накладна від 10.06.2024 № SODS0010721/1; 10. Акт проведення митного огляду від 26.06.2024 по ЕМД №24UA100130283232U3; 11. Протокол порушення митних правил від 28.06.2024 №0550/10000/24; 12. Договір на перевезення від 09.05.2024 №SF023725; 13. Договір на перевезення від 09.05.2024 №SF020424; 14. Договір на перевезення від 19.01.2024 №GC022532; 15. Ліцензія на імпорт від 27.06.2024 №006133400000459; 16. Постанову Солом`янського суду від 11.10.2024 по справі №760/20301/24; 17. Постанову Київського апеляційного суду від 26.12.2024 по справі №760/20301/24.
Посадовою особою Київської митниці прийнято картку відмови в митному оформленні (випуску) товарів від 08.01.2025 № UA100130/2025/000003 (100130/2025/680041).
Підставою для прийняття такого рішення вказано: «Митне оформлення не може бути завершено у зв`язку з примусовим відчуженням майна, яке ввезено ТОВ «АЛМАКСТЕХ» на митну територію України та подано до митного оформлення за митною декларацією від 08.01.2025 №100130/2025/680041, відповідно до статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», пункту 1 статті 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах воєнного чи надзвичайного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2012 р. № 998 «Деякі питання здійснення повної компенсації за майно, примусового відчуження в у мовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану та з метою здійснення заходів з забезпечення заходів з забезпечення національної безпеки та оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України», згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.12.2024 № 2138, погодженим з начальником Маріупольської районної військової адміністрації».
Позивач не погодився з вказаним рішенням (карткою відмови), вважаючи його таким, що прийнято всупереч вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Також ТОВ «Алмакстех» звернулось до суду з заявою про забезпечення позову. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 у справі №21зп-25/160 заборонено Київській митниці та Військовій частини НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження, розпорядження та користування щодо установки (верстату) для лазерної різки листового металу та труб з маркуванням JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO та XTLASER, до моменту набрання законної сили рішенням суду.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
10. Підставами касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено неправильне застосування судами (судом) норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадках, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України: якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
В касаційній скарзі Військова частина зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах щодо застосування частини п`ятої статті 41 Конституції України, статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», пункту 1 статті 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах воєнного чи надзвичайного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», пунктів 2, 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2012 №998 «Деякі питання здійснення повної компенсації за майно, примусового відчуження в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» та статей 316, 317, 319, 346, 353 Цивільного кодексу України у частині правомірності відмови в митному оформленні товару, у зв`язку з його примусовим відчуженням через запровадження та виконання заходів правового режиму воєнного стану та можливості повернення товару під митний контроль до скасування правового режиму воєнного стану за умови чинності наказу та акту про примусове відчуження майна та не припинення права державної власності на майно.
На переконання Військової частини, оскільки наказ та акт про примусове відчуження майна чинні, державна власність на майно не припинена, вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та зобов`язання Київську митницю та Військову частину повернути спірний товар під митний контроль Київської митниці в зону митного контролю відділу митного оформлення до скасування правового режиму воєнного стану, є неправомірними та не відповідають законодавчим приписам.
Скаржник також звертає увагу на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 04.12.2024 у справі №521/13792/22, де фактично вказано, що вимога про повернення майна є похідною від вимоги про визнання протиправними та скасування наказу й акту про примусове відчуження майна, оскільки без їх скасування право державної власності на примусове відчужене майно у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану триває та не може бути припиненим, а позивач має право на повернення такого майна за рішення суду за умови його збереження або на наступну повну компенсацію лише після скасування правового режиму воєнного стану.
Також Військова частина вказує на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 13.09.2023 у справі №707/1298/22, зокрема, що незважаючи на суб`єктний склад учасників цього спору, з огляду на предмет спору - Наказ та Акт щодо примусового відчуження/вилучення транспортних засобів Позивача, а також підстави для його виникнення, спір між сторонами у цій справі стосується майнових прав позивача (їх захисту та відновлення) і має приватноправовий характер. Тож, враховуючи, що спірні правовідносини виникли внаслідок прийняття та реалізації рішення про примусове відчуження майна, яке порушує, на думку позивача, його права, у нього виникла необхідність захисту свого цивільного права, у зв`язку з чим він як юридична особа правомірно звернувся до суду із позовом в порядку господарського судочинства, зазначивши в позовній заяві аналогічні аргументи для обґрунтування звернення саме до господарського суду із позовом у цій справі.
При цьому ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 закрито провадження у справі №160/1242/25 в частині позовних вимог: визнати протиправним та скасувати Наказ командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ від 26.12.2024 №2138; визнати протиправним та скасувати Акт про примусове відчуження майна складений ВЧ НОМЕР_1 НГУ від 31.12.2024 б/н. Підставою для закриття провадження слугувало те, що визнання протиправним та скасування вказаного наказу та Акту стосується майнових прав позивача (їх захисту та відновлення) і має приватноправовий характер, а тому він, як юридична особа, мав звернутися до суду із позовом в порядку господарського судочинства.
Таким чином, оскільки спір стосується майнових прав Товариства (їх змісту та відновлення) та має приватноправовий характер, заявлення похідної вимоги до Військової частини шляхом зміни предмету позову 02.07.2025 про повернення товару, установки (верстату) для лазерної різки листового металу та труб з маркуванням JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO та XTLASER, під митний контроль Київської митниці в зону митного контролю відділу митного оформлення №4 митного поста «Західний», без визнання протиправними та скасування Наказу командира Військової частини від 26.12.2024 №2138 та Акту про примусове відчуження майна, складеного Військовою частиною від 31.12.2024 б/н є неможливим, оскільки не скасовано ані наказ ані Акт, на підставі яких, на думку Товариства, порушено його майнове право.
Крім того, згідно висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.09.2023 у справі №757/64569/16-ц (провадження № 14-19цс23) та постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08.08.2018 у справі № 284/276/16-ц (провадження № 61-11070св18), від 13.09.2023 у справі № 707/1298/22 (провадження № 61-4120св23) майно, що підлягає примусовому відчуженню, оцінюється в порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оцінну діяльність; заява про виплату наступної повної компенсації за примусово відчужене майно приймається, обліковується і розглядається за місцем відчуження майна; орган, що прийняв рішення про примусове відчуження майна, на підставі виданого ним висновку враховує відповідну потребу в коштах у бюджетному запиті на наступний бюджетний період (після скасування правового режиму надзвичайного стану) або на п`ять наступних бюджетних періодів (після скасування правового режиму воєнного стану); повернення майна можливе за умови: припинення надзвичайних обставин, тобто стихійного лиха, аварії, епідемії, епізоотії, воєнного або надзвичайного стану та ін.; збереження майна; заявлення власником позовної вимоги про його повернення до органу, що проводив його реквізицію або якому передано відповідне майно.
Чинним законодавством передбачено, що повернення відчуженого майна можливе виключно після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану та виключно у судовому порядку. Оскільки правовий режим воєнного стану не скасований станом на момент подання позовної заяви, у позивача відсутні підстави для звернення до суду щодо повернення відчуженого майна. Належним способом захисту позивачем своїх прав буде звернення після скасування правового режиму воєнного стану до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем відчуження майна із заявою для отримання наступної повної компенсації за примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного стану майно, до якої додаються акт і документ, що містить висновок про вартість майна. Така компенсація вартості майна здійснюється протягом п`яти наступних бюджетних періодів після скасування правового режиму воєнного стану за рахунок коштів державного бюджету.
Проте, суд першої інстанції своїм рішенням, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції, у порушення статей 3, 10, 11 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» задовольнив вимогу про повернення спірного товару на користь позивача, що є протиправним.
Скаржник також вказує, що ним під час розгляду справи як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції, а також у процесуальних документах по справі наголошувалось, що право власності на спірне майно виникло з дати підписання Акту приймання-передачі від 31.12.2024, а, ні наказ від 26.12.2024 Військової частини про примусове відчуження майна, ні Акт про примусове відчуження майна від 31.12.2025 не скасовані, а отже і підстави набуття Військовою частиною такого майна є чинними, а відповідно висновки судів, що товар (майно - установка (верстат) для лазерної різки листового металу та труб) не належать Військовій частині на праві власності не відповідає дійсності, як є і неправомірним твердження, що повернення товару під митний контроль митного органу не несе ніяких правових наслідків для Військової частини, крім списання матеріальних цінностей з позабалансового рахунку.
Також звертає увагу, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.10.2024, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.12.2024 по справі №760/20301/24, що набрало законної сили, вже було вирішено питання повернення того ж самого товару, проте, Дніпропетровський окружний адміністративний суд безпідставно повторно зобов`язав повернути товар Київську митницю та Військову частину.
11. Позивачем надано відзив на касаційну скаргу Військової частини, в яких Товариство просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій просить залишити без змін, оскільки такі є законними та обґрунтованими, судами в повному обсязі з`ясовано всі обставини справи і таким надано юридично правильну оцінку.
Звертає увагу, що Товариство, на момент складання наказу Військової частини про примусове відчуження майна від 26.12.2025 №2138 та Акту про примусове відчуження товару від 31.12.2024, не було власником товару в розумінні статей 316, 317, 321 Цивільного кодексу України). Примусове відчуження майна здійснюється тільки у власника, а тому вказаний наказ з моменту його прийняття не підлягає виконанню і не породжує правових наслідків з моменту видання. Також фактично товар на складі митного органу знаходився у незаконному володінні, оскільки митний орган не виконав вимогу п. 3 ст. 508 та ст. 511 Митного кодексу України і не склав протокол про тимчасове вилучення товару та документів і розвантажив 05.07.2024 товар на склад на підставі протоколу про порушення митних правил. При цьому адміністративна процедура тимчасового вилучення товару для забезпечення доказів вимагає обов`язкове складання протоколу про тимчасове вилучення товару та документів. Тобто Митний орган 31.12.2024 передав товар зі свого незаконного володіння у незаконне володіння Військової частини.
Контролюючому органу, станом на 26.12.2024 було відомо про набрання постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 11.10.2024 у справі №760/20301/24 законної сили та вимогу повернути товар (установка (верстат) для лазерної різки листового металу та труб з маркуванням JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO та XTLASER) у встановленому законом порядку після здійснення митного оформлення. Тому видача товару Військовій частині зі складу митного органу в супереч судовому рішенню є протиправною, а митний орган фактично не виконав рішення суду та не повернув товар Товариству.
Товариство не погоджується і з доводами скаржника відносно того, що вимога про повернення майна є похідною від вимоги про визнання протиправними та скасування наказу й акту про примусове відчуження майна, оскільки без їх скасування право державної власності на примусове відчужене майно у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану триває та не може бути припиненим, а позивач має право на повернення такого майна за рішення суду за умови його збереження або на наступну повну компенсацію лише після скасування правового режиму воєнного стану. З цього приводу вказує на висновки Верховного Суду у справі №910/10009/22 (постанова від 16.02.2024) та у справі № 906/368/23 (постанова від 18.04.2024).
Щодо повернення товару, або відшкодування його вартості після скасування правового режиму воєнного стану, то така процедура передбачає доведення позивачем належними доказами права власності на товар, а тому позивач, в даному випадку, не може скористатись правом на повернення та відшкодування, оскільки, як вже зазначалось вище позивач не є власником товару, а має право на митне оформлення його на випуск у вільний обіг. 
Саме з цією метою і подано електронну митну декларацію від 08.01.2025 № 25UA100130680041U9 (100130/2025/680041) з доданими документами. Надані документи в сукупності дозволяли здійснити митне оформлення ЕМД від 08.01.2025 №25UA100130680041U9 (100130/2025/680041), відповідні митні платежі були зараховані на рахунок митного органу. Тобто, позивачем виконані всі умови, визначені Митним кодексом України. Натомість митний орган безпідставно відмовив у митному оформленні та прийняв картку відмови. 
12. Київською митницею надано додаткові пояснення у справі, в яких вказує на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09.12.2025 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства в повному обсязі.
Наголошує на тому, що судами безпідставно застосовано норму статті 264 Митного кодексу України, яке регулює правовідносини пов`язані з відмовою у прийнятті декларації до митного оформлення, тоді як у спірних правовідносинах є факт відмови у митному оформленні товару, що регулюється статтею 256 Митного кодексу України. Отже суд помилково застосував норму, що не може розповсюджуватись на спірні правовідносини.
Також судами помилково не враховано частину другу статті 334 Цивільного кодексу України щодо моменту переходу права власності від продавця до покупця. При цьому суд помилково послався на Контракт, в якому був відсутній момент переходу саме права власності.
Крім того, суд зобов`язав військову частину та митницю повернути товар в зону митного контролю митниці, не скасувавши при цьому ні наказу, ні акту примусового відчуження військової частини. При цьому, на переконання митного органу, суд проігнорував частину третю статті 7 Закону України №4765-VI згідно якої, право державної власності на майно виникає з дати підписання акта примусового відчуження військової частини (судами не застосовано закон, який підлягав застосуванню). Не враховано також і норм законодавства щодо права державних органів (в даному випадку військової частини Національної гвардії України) в умовах воєнного стану примусово відчужувати об`єкти права власності.
ПОЗИЦІЯ СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої і апеляційної інстанцій
13. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з наступного.
14. Відповідно до положень пунктів 23, 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України (далі - МК України) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до частини першої статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження (частина друга статті 256 Митного кодексу України).
Колегія суддів зазначає, що Митний кодекс України не містить вичерпного переліку підстав для відмови у митному оформленні.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що митним органом 08.01.2025 відмовлено у митному оформленні товарів за поданою ТОВ «Алмакстех» електронною митною декларацію №25UA100130680041U9, про що прийнято оскаржувану картку відмови в митному оформленні (випуску) товарів від 08.01.2025 №UA100130/2025/000003, з посиланням на неможливість завершення митного оформлення у зв`язку з примусовим відчуженням майна, яке ввезено ТОВ «Алмакстех» на митну територію України, відповідно до Законів України «Про правовий режим воєнного стану», «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в у мовах воєнного чи надзвичайного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2012 року №998 «Деякі питання здійснення повної компенсації за майно, примусового відчуження в у мовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» та з метою здійснення заходів з забезпечення національної безпеки та оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України», згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.12.2024 №2138, погодженим з начальником Маріупольської районної військової адміністрації».
Тобто митний орган відмовив у митному оформленні товарів зі складанням відповідної картки відмови у зв`язку з тим, що товар був примусово відчужений для здійснення заходів з забезпечення національної безпеки і оборони України в умовах правового режиму воєнного стану.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.
Частиною сьомою статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власник може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу (частина третя статті 321 Цивільного кодексу України).
Зміст реквізиції розкрито у статті 353 Цивільного кодексу України, у частинах першій, другій якої зазначено, що у разі стихійного лиха, аварії, епідемії, епізоотії та за інших надзвичайних обставин, з метою суспільної необхідності майно може бути примусово відчужене у власника на підставі та в порядку, встановлених законом, за умови попереднього і повного відшкодування його вартості (реквізиція). В умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості.
Реквізоване майно переходить у власність держави або знищується (частина третя статті 353 Цивільного кодексу України).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє дотепер.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі - Закон №389-VIII) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно частини другої статті 3 Закону №389-VIII військове командування, в межах повноважень, визначених цим Законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
За приписами пункту 4 частини першої статті 8 Закону №389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такий захід правового режиму воєнного стану як примусове відчуження майна, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучення майна державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.
Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначає Закон України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» від 17.05.2012 № 4765-VI (далі - Закон №4765-VI).
Частиною першою статті 1 Закону №4765-VI встановлено, що примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.
Відповідно до статті 3 Закону №4765-VI примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану може здійснюватися з попереднім повним відшкодуванням його вартості. У разі неможливості попереднього повного відшкодування за примусово відчужене майно таке майно примусово відчужується з наступним повним відшкодуванням його вартості. Вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану здійснюється без відшкодування вартості такого майна.
Згідно статті 4 Закону №4765-VI примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.
Згідно з частинами 1, 3 статті 7 Закону №4765-VI про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта.
Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.12.2024 № 2138, погодженого з начальником Маріупольської районної військової адміністрації наказано провести примусове відчуження майна, яке перебуває на складі ТОВ «КАТП-13054» в зоні діяльності митного поста «Західний» Київської митниці Державної митної служби України, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Малинська, 20, а саме: установка (верстат) для лазерної різки листового металу та труб маркуванням «JINAN XINTAIN TECHNOLOGE CO» та «XTLASER» в розібраному вигляді, власником якого є ТОВ «Алмакстех» для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану.
З матеріалів справи також вбачається, що 27.12.2024 складено висновок №582-О про вартість майна, на замовлення т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України майора ОСОБА_1 (наказ №2138 від 26.12.2024), суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 встановлено, що вартість об`єкта оцінки - верстат для лазерної різки листового металу та труб, нерозмитненого (декларація 24UA100130283232U3) - 2 214 133,00 грн.
На підставі вищевказаного вказаного наказу та Акту про примусове відчуження майна від 31.12.2024 №б/н Військовою частиною було здійснено примусове відчуження вказаного товару (установки (верстату) для лазерної різки листового металу та труб) та вивезення його зі складу митниці. 
Колегія суддів зазначає, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.12.2024 № 2138 та Акт про примусове відчуження майна від 31.12.2024 №б/н є чинними, в судовому порядку незаконними не визнавались.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 провадження у цій справі № 160/1242/25 в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.12.2024 №2138 та Акту про примусове відчуження майна складений Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України від 31.12.2024 б/н було закрито.
При цьому Суд наголошує, що право державної власності на майно виникає з дати підписання акта про примусове відчуження.
Тобто з 31.12.2024 примусово відчужений зі складу в зоні діяльності митного поста «Західний» Київської митниці Державної митної служби України товар (установка (верстат) для лазерної різки листового металу та труб) є державною власністю.
Колегія суддів зазначає, що фактично Товариство звернулось до митного органу щодо проведення митних процедур (задля випуску товару у вільний обіг) відносно товару (майна), який фактично вже йому не належить так і не знаходився під митним контролем, оскільки перейшов у державну власність та фактично був переданий як така власність відповідному суб`єкту.
Як вже зазначалось вище, Митний кодекс України не містить вичерпного переліку підстав для відмови у митному оформленні товарів, та враховуючи, що право власності на товар, відносно якого Товариством 08.01.2025 подано митну декларацію з метою його випуску у вільний обіг, з 31.12.2024 виникло у держави, митний орган обґрунтовано відмовив Товариству у митному оформленні (випуску) товарів та прийняв оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 08.01.2025 №UA100130/2025/000003.
Колегія суддів зазначає про помилковість висновків судів попередніх інстанцій відносно того, що така підстава, як примусове відчуження майна, яке ввезено на митну територію України, не передбачена статтею 264 Митного кодексу України і не може бути підставою для відмови в митному оформлені товару, а тому відповідач діяв поза межами наданих законом повноважень.
Статтею 264 Митного кодексу України, зокрема частиною 11, визначено вичерпний перелік підстав для відмови у прийнятті митної декларації, натомість відмова у митному оформленні, що є спірним у цій справі, регламентована статтею 256 Митного кодексу України і конкретного переліку підстав для відмови у митному оформленні Митним кодексом України не визначено.
Як вже зазначалось вище, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У такому рішенні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення (стаття 256 Митного кодексу України).
Відтак посилання судів на статтю 264 Митного кодексу України у спірних правовідносинах, а також висновок, що примусове відчуження майна в інтересах держави, не може бути підставою для відмови в митному оформлені товару, оскільки така підстава не передбачена статтею 264 Митного кодексу України, є помилковими та безпідставними.
Щодо повернення товару під митний контроль Київської митниці в місце зберігання на склад митного органу суд першої інстанції вказав, що Військова частина визнала, що не має достатніх підстав для визнання товару її власністю, а враховуючи, що товар оприбутковано на позабалансовий рахунок Військової частини, то повернення товару під митний контроль митного органу не несе ніяких правових наслідків для Військової частини, крім списання матеріальних цінностей з позабалансового рахунку.
Колегія суддів констатує, що відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» право державної власності на майно виникло з моменту підписання Акту про примусове відчуження майна, а саме з 31.12.2024 та до цього часу не є припиненим.
При цьому обліковування майна (установка (верстат) для лазерної різки листового металу та труб) на балансовому чи позабалансовому рахунку Військової частини не спростовує факту державної власності на таке примусово відчужене майно.
Слід зазначити, що Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» не передбачено повернення правомірно відчуженого майна власнику, зокрема під митний контроль з метою завершення митних процедур, до моменту скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану. Згідно положень статті 12 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» повернення примусово відчуженого майна, яке збереглося, можливе після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, і колишній власник або уповноважена ним особа наполягає на поверненні майна.
Відносно власника товару. 
Як стверджує позивач, зокрема у відзиві на касаційну скаргу, він не є власником товару, а має право на митне оформлення його на випуск у вільний обіг. 
Суд апеляційної інстанції вказав, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України). Таким чином, перехід права на товар від продавця до покупця відбувається в момент прийняття товару.
За умовами Контракту від 18.12.2023 № XT-1223 датою прийняття товару, що відповідає моменту переходу права власності товар, є дата його випуску з-під митного контролю.
З аналізу наведеного, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що у спірних правовідносинах позивач не набув право власності на товар (установка (верстат) для лазерної різки листового металу та труб) в силу приписів цивільного законодавства та умов Контракту від 18.12.2023 № XT-1223, а тому такий товар не міг бути відчужений на користь держави. При цьому прийняття військовою частиною наказу від 26.12.2024 №2138 та складання Акту про примусове відчуження майна від 31.12.2024 б/н, не може легалізувати неправомірне відчуження майна, право власності на яке на момент його відчуження належало компанії-продавцю. Відтак, будь-які дії військової частини, направлені на відчуження спірного майна, є нікчемними в силу закону.
Колегія суддів вказує на помилковість наведених судом апеляційної інстанції висновків.
Як вбачається з Контракту від 18.12.2023 № XT-1223 купівлі-продажу товарів, укладеного між компанією JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO (Продавець) та ТОВ «Алмакстех» (Покупець) Продавець зобов`язується передати, а Покупець зобов`язується придбати на умовах CIF Гданськ, згідно з правилами Інкотермс 2010 товари, вироблені компанією JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO в кількості та асортименті згідно з специфікацією. 
Згідно з п. 2.2 Контракту №ХТ-1223 від 18.12.2023, ціна формується на умовах CIF Гданськ, відповідно до правил Інкотермс 2010.
Умови поставки CIF в Інкотермс 2010 (Cost, Insurance and Freight - «Вартість, страхування та фрахт») означають, що Продавець оплачує вартість доставки, страхування вантажу від ризиків під час морського перевезення та фрахт до порту призначення, а ризик переходить до Покупця, коли вантаж перетнув поручні судна в порту відправлення.
Контракт №ХТ-1223 від 18.12.2023, зокрема і розділ 3 під назвою «Умови оплати. Перехід права власності» не містить положень щодо моменту переходу права власності на товар від покупця до замовника.
Пунктом 5.4. Контракту №ХТ-1223 від 18.12.2023 визначено дату приймання товару і це дата, коли товар вибув з-під митного контролю місця призначення, що підтверджується штампом митниці місця призначення на CMR. 
Отже, Контракт №ХТ-1223 від 18.12.2023 визначає лише дату приймання товару замовником, а не момент переходу права власності від покупця до замовника.
Таким чином, помилковим є висновок суду апеляційної інстанції, що дата прийняття товару, тобто дата його випуску з-під митного контролю місця призначення, і є моментом переходу права власності на товар.
Враховуючи відсутність у Контракті положень щодо переходу права власності на товар слід керуватися загальними нормами права щодо набуття права власності за договором, встановленими Цивільним кодексом України, про що зазначав і суд апеляційної інстанції.
Проте суд апеляційної інстанції не врахував положення статей 334 та 664 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини першої та другої статті 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом; переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.
А відповідно до частини другої статті 664 Цивільного кодексу України якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Отже право власності у позивача на майно за Контрактом від 18.12.2023 № XT-1223 купівлі-продажу товарів виникло саме з моменту передання товару перевізнику.
Як вбачається з міжнародних товарно - транспортних накладних №SODS0010721 та№SODS0010721/1 cпірний товар після його прибуття до порту Гданськ (Польща) було передано перевізнику позивача 10.06.2024.
Факт передання спірного товару перевізнику позивача 10.06.2024 за товарно - транспортними накладними №SODS0010721 та№SODS0010721/1 встановлено також у постанові Солом`янського районного суду міста Києва від 11.10.2024 у справі №760/20301/24.
З огляду на наведене посилання позивача на те, що він не є власником товару не відповідає дійсним обставинам справи.
Окрім того слід зазначити, що Товариство неодноразово фактично підтверджувало факт власності на спірний товар. Так у позовній заяві від 16.01.2025 ТОВ «Алмакстех» зазначало, що «…нормативно-правовий документ індивідуальної дії, який обмежує право ТОВ «Алмакстех», як власника товару, випустити товар у вільний обіг…». Аналогічна позиція ТОВ «Алмакстех» щодо права власності на спірний товар міститься в заяві про уточнення позовних вимог від 29.01.2025 (стор. 5).
За наведених обставин висновок суду апеляційної інстанції, що позивач у спірних правовідносинах не набув право власності на товар (установка (верстат) для лазерної різки листового металу та труб), а тому такий товар не міг бути відчужений на користь держави є помилковим.
Щодо висновків суду апеляційної інстанції відносно не виконання Київською митницею постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 11.10.2024 у справі №760/20301/24, то слід зазначити, що зазначеним судовим рішенням було постановлено повернути ОСОБА_3 товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил від 28.06.2024 №0550/10000/24, а саме - Установка (верстат) для лазерної різки листового металу та труб з маркуванням JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO та XTLASER, у встановленому законом порядку після здійснення митного оформлення. Постанова у справі №760/20301/24 набрала законної сили 26.12.2024 (після апеляційного перегляду).
Колегія суддів звертає увагу, що згідно судового рішення товар мав бути повернутий саме після здійснення митного оформлення.
Отже, з 26.12.2024 ТОВ «Алмакстех» мало право на здійснення митного оформлення товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил від 28.06.2024 № 0550/10000/24, проте електронну митну декларацію №25UA100130680041U9 подано лише 08.01.2025, тобто вже після примусового відчуження товару у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану.
Таким чином висновок суду апеляційної інстанції про те, що Митний орган порушив вимоги статті 129-1 Конституції України та не виконав постанову суду у справі № 760/20301/24 є безпідставними.
Крім того слід зазначити, що постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 11.10.2024 у справі №760/20301/24, якою закрито провадження у справі за відсутністю складу адміністративного порушення, стосується саме порушення митних правил, що передбачено статтею 472 МК України (незаявлення точних та достовірних відомостей про товар). При цьому обставини щодо спірних правовідносин не були предметом розгляду у справі №760/20301/24.
15. З урахування всіх фактичних обставин справи, а саме , що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.12.2024 №2138 та Акт про примусове відчуження майна від 31.12.2024 б/н є чинними, а майно (товар) перебуває державній власності з 31.12.2024, колегія суддів приходить до висновку, що митний орган обґрунтовано з урахуванням вимог Митного кодексу України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» відмовив в митному оформленні товарів про що склав оскаржувану картку відмови від 08.01.2025 №UA100130/2025/000003. 
Враховуючи наведене відсутні і підстави для повернення товару, установки (верстату) для лазерної різки листового металу та труб з маркуванням JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO та XTLASER, під митний контроль Київської митниці в місце зберігання на склад митного органу.
16. Суд звертає увагу, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, пункт 23). Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
17. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Згідно з частиною першою статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення (частина друга статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України). Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України).
18. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм матеріального та процесуального права, яке призвело до ухвалення незаконних рішень, а тому касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09.12.2025 підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09.12.2025 у справі №160/1242/25 скасувати.
Ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Алмакстех».
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Постанову в повному обсязі складено 10.04.2026.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
Р.Ф. Ханова 
І.А. Гончарова,
Судді Верховного Суду