Справа № 747/62/26 
Провадження № 2-а/747/4/26 

РІШЕННЯ
іменем України

06.03.2026 року селище Талалаївка 

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі головуючої судді Тіщенко Л.В., секретаря розглянув у відкритому судовому в залі суду селища Талалаївка в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в порядку адміністративного судочинства. В обґрунтування позову зазначає, що поліцейським взводу № 1 батальйону № 1 БПП з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Ямпольським М.В. відносно позивача винесено постанову про адміністративне правопорушення від 11.02.2026 серії ЕНА № 6645801 за ч.1 ст 121-№ КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн, яка на думку позивача є неправомірною. В графі 5 оскаржуваної постанови зазначено, що начебто позивач керував транспортним засобом з причепом д.н.з. НОМЕР_1 з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, чим порушив п 2.9. в ПДР України. При цьому в постанові інспектором зроблено висновок, що зазначеними діями скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст 121-3 КУпАП – «керування або експлуатація транспортного засобу … з номерним знаком, … перевернутим чи неосвітленим..», яке передбачає накладення штрафу в розмірі 1190 грн. Позивач вважає, що оскаржувана постанови винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме позивач не міг передбачити, що під час рух виникне технічна несправність однієї з ламп освітлення заднього номерного знаку і не міг це виявити під час руху жодним чином. Це не призвело до будь-яких наслідків. Позивач керував автомобілем з належно освітленими та читабельними номерними знаками зі справною одною із двох ламп освітлення номерних знаків. Виявивши цю несправність однієї лампи, позивач їхав якомога коротшим шляхом до місця зупинки, щоб замінити цю лампу. До того ж закон передбачає при виявленні такої несправності рух коротшим шляхом до місця стоянки чи до СТО для усунення несправності. Водночас інспектора не цікавила безпека дорожнього руху, інспектора цікавило складення постанови для виконання показників у роботі по кількості складених постанов; у разі перевірки технічного стану транспортного засобу, зокрема перевірки зовнішніх світлових приладів, обов`язковим є складення Акту відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання за формою згідно з додатком №7 до Інструкції № 1395. Всупереч вимогам Інструкції інспектор не складав на місці зупинки жодних Актів відповідності технічного стану транспортного засобу, а тому факт ймовірної несправності світлових зовнішніх приладів не підтверджений жодними допустимими доказами. 
Позивач працює водієм вантажівки на далеких маршрутах, в той день здійснював чергову поїздку на вантажному автомобілі. Під час руху на маршруті позивач виявив, що одна з ламп освітлення номерних знаків перестала світити. До місця стоянки залишалось близько години часу, вантаж був на борт у, тож позивач не міг зупинятись вночі на дорозі в час комендантської години, а повинен був доїхати до місця стоянки. Більше того на даній ділянці дороги навіть не було узбіччя, де можна було зупинитися та перечекати до ранку. Ремонт в дорозі був неможливий, оскільки СТО в нічний час доби не працюють. Тому позивач був вимушений доїхати до місця стоянки і там замінити лампу. Під час руху орієнтовно о 04:00 год вантажівку було зупинено працівниками поліції. Після зупинки автомобіля поліцейський повідомив про причину зупинки, що не освітлюється під час руху номерний знак. Позивач повідомив, що одна з двох ламп дійсно під час руху вийшла з ладу, але світила друга лампа освітлення, яка нормально працювала та достатньо освітлювала номерні знаки. Позивач додав, що під час війни дороги погані і що під час руху дійсно могли відійти контакти лампи освітлення номерного знаку, і тому позивач відповідно до правил невідкладно їде коротшим шляхом до місця стоянки, де замінить лампу і продовжить рух. Аргументи позивача щодо відсутності жодного правопорушення з його боку інспектор до уваги не взяв та виніс незаконне рішення про накладення стягнення без наявності складу адміністративного правопорушення. Тобто на місці зупинки позивач обґрунтував, що не порушив ПДР, що в його діях відсутня вина і умисел, а при виявленні недоліку він повідомив, що їде коротшим шляхом до місця стоянки, де усуне вказаний недолік. При цьому не було враховано, що навіть у разі виявлення в дорозі технічної несправності освітлення позивач відповідно до ПДР мав право продовжити рух до місця стоянки або СТО. На місці події інспектор не повідомляв позивача про розгляд адміністративної справи, не сповіщав про дату, час розгляду, про особу. Яка буде розглядати, не повідомляв у передбаченому законом порядку про його права, тощо. Замість процедурного розгляду справи відбулось формальне вручення позивачу складеної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Позивач не погоджується з винесеною постановою, оскільки у ній зазначено, що ніби то позивач керував транспортним засобом з причепом д.н.з. НОМЕР_1 з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, чим порушив п 2.9 в ПДР України. Тобто її суть полягає в тому, що наче б то не освітлювався номерний знак. Водночас позивач зазначає, що він керував автомобілем з належно освітленими номерними знаками як спереду так і позаду, які були читабельними та зі справною однією лампою освітлення номерних знаків. Тобто позивач не заперечує факту виникнення в дорозі несправності однієї із двох ламп освітлення номерних знаків (хоча несправність однієї з двох ламп не є порушенням закону), однак наполягає на тому, що не міг передбачити, що під час руху виникне технічна несправність однієї з двох ламп освітлення заднього номерного знака і не мав можливості це усунути під час руху, це не призвело до наслідків. В його діях відсутній склад правопорушення – він не мав умислу, діяв вимушено і обережно, в умовах надзвичайної ситуації вночі в час комендантської години. Продовжити рух до місця стоянки з увімкненими габаритними вогнями і фарами – був єдиним безпечним і розумним рішенням для уникнення небезпеки як для вантажу, так і для учасників дорожнього руху. Оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, тому оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню. Крім того, всупереч вимогам Інструкції № 1395, яка передбачає, що поліцейський, який здійснює контроль за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, у разі наявності технічної можливості застосовує під час контролю технічні прилади та засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису; та за результатами контролю складає Акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання, інспектор не складав на місці зупинки жодних Актів, а тому факт ймовірної несправності зовнішніх світлових приладів не підтверджений доказами. 
Тому позивач ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову від 11.02.2026 серії ЕНА № 6645801 про накладення адміністративного стягнення, винесену поліцейським взводу № 1 батальйону № 1 БПП з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Ямпольським М.В. відносно позивача за ч.1 ст 121-3 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення. 
Ухвалою від 17 лютого 2026 року відкрито спрощене провадження та призначено судовий розгляд на 27 лютого 2027 року, який було відкладено на 06 березня 2026 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. 
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У наданому представником відповідача відзиві просили суд розглянути справу без участі представника відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції. Враховуючи положення ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Поскільки по даній справі не було встановлено перешкод для її розгляду без учасників справи, тому розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису. 
Згідно наданого представником відповідача відзиву позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування заперечення проти позову представником відповідача зазначається, що 11.02.2026 року нарядом батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП під час патрулювання на 268 ким АД М-21 на території Хмільницького району Вінницької області близько 04 год 05 хв виявлено транспортний засіб TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_2 із причепом д.н.з. НОМЕР_1 , в якого номерний знак був не освітлений в темну пору доби, що ж порушенням вимог підпункту «в» пункту 2.9 ПДР України. Зупинка водія здійснена згідно вимог ст 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки виявлено вказане порушення ПДР. Після зупинки поліцейський представився водію та повідомив причини зупинки, потім пред`явив законну вимогу про надання для перевірки документів – посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водієм виявився ОСОБА_1 . Відповідно до положень ст 222 КУпАП поліцейський Ямпольський М.В., як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративне правопорушення за ст 121-3 КУпАП, оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст 121-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 . Під час розгляду справи позивача ознайомлено з правами за ст 268 КУпАП та ст 63 Конституції України. Встановивши всі обставини справи та факт вчинення адміністративного правопорушення поліцейським після розгляду справи прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст 121-3 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. Позивачу роз`яснено порядок виконання та оскарження даного рішення. Після цього поліцейським винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6645801 від 11.02.2026 року з накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. В порядку ст 285 КУпАП позивачу оголошено зміст винесеної постанови та під підпис вручено її копію. 
На думку представника відповідача позивачем було порушено підпункт «в» п 2.9 ПДР України, у відповідності до якого водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом, зокрема з номерним знаком, що неосвітлений (в темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Згідно положень ст 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які експлуатують, згідно з чинним законодавством. Згідно 30.2 ПДР номерні знаки повинні бути чисті і достатньо освітлені. Тобто у даному випадку закінчений склад правопорушення з огляду на конструкцію правової норми, настає з того моменту, коли особа рухалась на транспортному засобі з неосвітленим номерним знаком. Згідно п 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 та таблиці 1 до нього – ліхтар освітлення номерного знаку має бути білого кольору у кількості не менше ніж 1 та обов`язково для всіх категорій транспортних засобів. Відповідно до п 6.1.7.1. ДСТУ 3649:2010 ліхтар освітлення заднього номерного знака має вмикатися одночасно з габаритними вогнями та надійно освітлювати поверхню номерного знака. Методи контролювання зовнішніх світлових приладів передбачено п 7.1 ДСТУ 3649:2010, яким передбачено, що відповідність вимогам 6.1.1.- 6.1.5, 6.1.6.1. – 6.1.6.3, 6.1.7.1. – 6.1.7.3., 6.1.7.5, 6.1.7.6 перевіряють візуально. 
Відповідно ч.1 ст 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу, зокрема, з номерним знаком, неосвітленим, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та розгляд справи поліцейським зафіксовано на портативні відеореєстратори. Також є такими, що не відповідають дійсності, твердження позивача про те, що він мав намір усунути недоліки освітлення самостійно, оскільки про таки намір він поліцейським при спілкуванні не повідомляв. Також безпідставними є доводи позивача про обов`язок поліцейського скласти Акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання, адже відповідно до вимог Інструкції № 1395 складання такого Акту передбачено виключно у разі застосування спеціальних пристроїв (приладів) за результатами контролю за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю. В даному випадку застосування спеціальних засобів та при ладів для контролю технічного стану не є обов`язковим, оскільки за приписами п.п. 7.11 ДСТУ 3649:2010 невідповідність вимог роботи освітлення ламп номерних знаків перевіряються візуально. Тому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2026 року в 04:12 год поліцейським взводу № 1 батальйону № 1 БПП з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Ямпольським М.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 серії ЕНА № 6645801 за ч.1 ст 121-№ КУпАП і накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. Суть та обставини правопорушення – 11.02.2026 в 04:05 год на автодорозі АДМ 21 268 км водій керував транспортним засобом з причепом д.н.з. НОМЕР_1 з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, чим порушив п 2.9. в ПДР України. (а.с.6) При вирішенні справи судом враховується та обставина, що позивач не оспорює ту обставину, що він дійсно керував транспортним засобом і у нього не працювала одна з ламп освітлення номерного знаку, що він виявив під час руху на маршруті. При огляді диску з відеозаписом з портативного відеореєстратора, долученого представником відповідача до відзиву, 11.02.2026 в 04 год 04 хв працівник поліції підходить до автомобіля з причепом та повідомляє водію, що в нього не підсвічується номерний знак, представляється водію і пропонує надати документи. В 04.05 год водій говорить, що він знає про це, там перебирали коробку передач два дні назад і поставили фонарі нові. Тобто, посилання позивача про те, що даний недолік виник під час руху його автомобіля спростовується матеріалами справи. Крім того, з оглянутого відеозапису вбачається, що водій не повідомляв працівників поліції про те, що їхав до місця зупинки, щоб замінити лампу, жодного аргументу чи повідомлення щодо відсутності в його діях правопорушення водій під час спілкування з працівниками поліції не надавав, і фактично підтвердив, що дійсно не працювала лампа освітлення номерного знаку. Крім т ого, позивач в позові зазначає, що він їхав до СТО для усунення несправностей, і одночасно зазначає, що в нічний час СТО не працюють, тобто зазначає суперечливі посилання. 
При розгляді судом даної адміністративної справи застосовуються наступні норми права. 
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. 
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. На підставі ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Судом оглянуто відеозаписи, долучені як позивачем до позовної заяви представником відповідача до відзиву, з яких вбачається факт складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , задній номерний знак автомобіля якого не освітлювався в нічний час, зазначений факт був відомий водію і не оспорювався ним під час спілкування з поліцейськими. В процесі притягнення позивача до адміністративної відповідальності порушень не встановлено, позивачу повністю роз`яснені його права та обов`язки, порядок оскарження постанови. Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання. Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, серед іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року( із змінами та доповненнями). Відповідно до п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п.1.5 ПДР). Згідно з п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. За п. 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР). 
Адміністративним правопорушенням за правилами частини 1 статті 121-3 КУпАП визнається, зокрема, порушення водіями вимог законодавства щодо використання номерних знаків транспортних засобів – керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити ти символи або буквенно – числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака. Санкція даної частини статті передбачає накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Пунктом 2.3. ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан та комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою. Відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. Підпунктом «в» п 2.9 ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не налужить цьому засобу, не відповідає вимогам стандартів, закріплений не в установленому для цього місці, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м, неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. 
За приписами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. За положеннями п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. 
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП). За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.73 КАС України). За правилами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності в зв`язку з тим, що він, як особа, яка керувала транспортним засобом, у якому був неосвітлений задній номерний знак в темну пору доби, зазначена обставина не оспорюється і позивачем в позовній заяві. Спірним з точки зору позивача є те, що зазначена несправність сталась під час руху транспортного засобу, і він їхав до найближчої зупинки, щоб усунути несправність. Суд вважає таку позицію позивача формальною підставою уникнення відповідальності, та не приймає її до уваги, оскільки на відеозаписі чітко видно, що задній номерний знак не освітлений, що визнавалось водієм при спілкуванні з працівниками поліції. Матеріали справи не містять доказів незаконності зупинки водія працівниками поліції, чи незаконності винесення постанови відносно водія ОСОБА_1 , який зобов`язаний дотримуватися ПДР України. Порушення порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення судом не встановлений, йому в достатній мірі, повно були роз`яснені його права та обов`язки, порядок оскарження, тощо. 
Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, приймаючи спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення інспектор діяв у межах повноважень, на підставі закону, а тому підстави для задоволення позову відсутні, у зв`язку з чим у їх задоволенні необхідно відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.2, 9, 90, 244-246, 255, 286, 294, 295 КАС України, суд  
УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення винесення.

Суддя Л.В.Тіщенко