ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року	м. Львів	Справа № 907/540/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Орищин Г.В.
суддів Галушко Н.А.
Желіка М.Б.
секретар судового засідання Хом`як Х.А. 
розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЕКОТАКСІ»
на окрему ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2025 (суддя Худенко А.А.)
у справі № 907/540/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ябрик Менеджмент Груп», м. Ужгород Закарпатської області, що діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЕКОТАКСІ», м. Ужгород Закарпатської області
до відповідача ОСОБА_1 , м. Ужгород Закарпатської області, директора Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЕКОТАКСІ»
про стягнення збитків у розмірі 1 889 136,29 грн

За участю представників:
від позивача – Сочка В.І., Пазина Р.О.
від відповідача – Вовканич С.М. (в режимі відеоконференцзв`язку) 

На розгляд Господарського суду Закарпатської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ябрик Менеджмент Груп» в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЕКОТАКСІ» до відповідача – директора Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЕКОТАКСІ» Дутка Євгенія Володимировича про стягнення збитків у розмірі 1 889 136,29 грн.
24.11.2025 Господарський суд Закарпатської області постановив, відповідно до ст. 246 ГПК України, направити до Ужгородської окружної прокуратури окрему ухвалу для вирішення питання щодо вжиття заходів з метою встановлення наявності або відсутності складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, за фактами, виявленими під час розгляду господарської справи № 907/540/25, оскільки судом встановлено обставини, які можуть свідчити про ознаки таких правопорушень, зокрема зникнення складових частин транспортних засобів (ймовірна крадіжка у великих розмірах) та можливе підроблення офіційного документа, а господарський суд не наділений повноваженнями встановлювати наявність чи відсутність складу кримінального правопорушення.
Не погодившись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить суд прийняти до розгляду витяг з ЄДРЮОФОП та ГФ щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЕКОТАКСІ» та скасувати окрему ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2025 у цій справі.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 03.12.2025, склад колегії з розгляду справи № 907/540/25 визначено: головуюча суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А., Зварич О.В. 
Розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду № 534 від 22.12.2025, з огляду на перебування судді Зварич О.В. у відпустці, проведено автоматизовану заміну складу суду. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025, призначено колегію суддів у складі: головуючої судді Орищин Г.В, суддів Галушко Н.А. та Желіка М.Б.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЕКОТАКСІ», поданою на окрему ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2025 у цій справі.
07.01.2026 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 907/540/25.
В апеляційній скарзі позивач зазначив, що:
- обставини, пов`язані з встановленням осіб, причетних до демонтажу запчастин, а також з автентичністю підпису на відповідному наказі не входили до предмета доказування у справі про стягнення збитків. Суд мав розглядати лише питання відповідальності директора за збитки, а не встановлювати можливих винних осіб чи досліджувати належність підписів. Таким чином, суд порушив принцип диспозитивності та розглянув питання поза межами позову;
- у матеріалах справи відсутні експертні висновки чи інші допустимі докази, які підтверджують, що підпис на наказі № 4-к від 27.11.2018 про початок виконання обов`язків директора виконаний не Дутком Є.В. Висновки суду базуються на припущеннях, що суперечить вимогам процесуального закону щодо обґрунтованості судових рішень;
- такий документ як наказ про вступ директора на посаду не передбачений законодавством як обов`язковий та не створює юридичних наслідків сам по собі. 
Повноваження директора виникають з моменту державної реєстрації змін у ЄДР. Тому навіть у разі підробки цього документа, такі дії не створюють складу злочину, передбаченого ст. 358 КК України;
- суд не зазначив конкретних норм законодавства, які були порушені, що суперечить вимогам процесуального закону та практиці Верховного Суду щодо обов`язковості належного мотивування судових рішень; формальне або загальне посилання без конкретизації не може вважатися достатнім обґрунтуванням і є підставою для скасування окремої ухвали. Таким чином, суд фактично ініціював кримінально-правову оцінку без належної доказової та правової основи, що ставить під сумнів дотримання принципу неупередженості. Крім того, виконання оскаржуваної ухвали об`єктивно призведе до ініціювання кримінального провадження без настання будь-яких передбачених законом правових наслідків у межах кримінального провадження, що спричинить невиправдані витрати державних ресурсів і додаткове процесуальне навантаження на його учасників.
Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.
В дане судове засідання з`явились представники сторін, які висловили свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, врахувавши актуальну судову практику, судова колегія вважає за доцільне зазначити таке:
Відповідно до положень ч. 1, 11 ст. 246 ГПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу; окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, який повинен надати суду відповідь про вжиті ними заходи. 
Окрема ухвала суду у розумінні положень ст.246 Господарського процесуального кодексу України є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Тобто, за своєю суттю окрема ухвала є формою реагування суду на виявлені порушення вимог законодавства та інструментом для їх усунення шляхом надання відповідних звернень особі/особам, до компетенції та/або обов`язку яких відноситься усунення виявлених порушень.
Постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, яке він може реалізувати у випадку виявлення при вирішенні спору по суті порушення певним органом чи особою вимог законодавства (аналогічний висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 171/2124/18, від 18.05.2018 у справі № 521/18287/15-ц, а також постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 906/344/21).
У відповідності до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 28.04.2022 у справі № 910/17376/19, виходячи зі змісту ч.11 ст.246 ГПК України, постановляючи окрему ухвалу стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, суд має відповідно вказати які саме ознаки та якого конкретно кримінального правопорушення ним виявлено при вирішенні спору. 
Колегія суддів також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у наведеній постанові від 28.04.2022, відповідно до якої застосування ст. 246 ГПК України передбачає необхідність індивідуалізації осіб, щодо яких суд реагує шляхом постановлення окремої ухвали та обов`язок суду наводити конкретний перелік таких осіб із визначенням їх ролі у встановлених обставинах.
Верховний Суд наголосив, що положення ч. 1 ст. 246 ГПК України надають суду право постановляти окремі ухвали щодо конкретно встановлених осіб, виявлених під час розгляду справи, які не є учасниками процесу, однак не передбачають можливості реагування у формі загальних вказівок щодо невизначеного кола “інших” або “невстановлених” осіб.
Таким чином, правова позиція Верховного Суду виключає можливість постановлення окремої ухвали, яка ґрунтується на абстрактному припущенні про причетність невстановлених осіб, без їх належної ідентифікації та без визначення конкретного обсягу фактичної участі кожної з них у встановлених судом обставинах.
Колегія суддів також звертає увагу, що оскаржувана окрема ухвала фактично ґрунтується на припущенні про можливе вчинення кримінально караних дій невстановленими особами, без їх індивідуалізації, встановлення ролі кожної особи чи будь-якого процесуального визначення суб`єкта ймовірного правопорушення.
Таким чином, суд першої інстанції, формулюючи висновок про можливі ознаки кримінального правопорушення, не встановив конкретного кола осіб, у діях яких могли б вбачатися відповідні ознаки, а також не навів жодних фактичних даних, які б дозволяли ідентифікувати таких осіб або визначити характер їх участі у подіях, на які він посилається.
За таких умов, оскаржувана окрема ухвала зводиться до констатації абстрактної можливості вчинення кримінального правопорушення невизначеним колом осіб, що не відповідає правовій природі інституту окремої ухвали, який спрямований на реагування виключно на встановлені судом порушення законодавства або конкретні недоліки у діяльності визначених осіб, а не на припущення щодо подій, що потребують додаткової перевірки у межах кримінального провадження.
Крім того, висновки суду першої інстанції щодо можливого вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України ґрунтуються виключно на твердженнях сторони спору про можливу підробку підпису на наказі від 27.11.2018, без підтвердження таких доводів належними та допустимими доказами, зокрема висновками судової експертизи або іншими об`єктивними даними, що свідчили б про факт фальсифікації документа.
За відсутності таких доказів наведені висновки мають характер припущення та не можуть бути покладені в основу окремої ухвали як процесуального акту реагування у розумінні ст. 246 ГПК України.
Також колегія суддів зазначає, що встановлення факту відсутності складових частин транспортних засобів саме по собі не свідчить про кримінальний характер таких обставин, оскільки не виключає наявності інших правових підстав або механізмів їх вибуття, які можуть мати цивільно-правову або господарсько-деліктну природу. При цьому місцевий господарський суд прямо констатував неможливість встановлення осіб, часу, місця та способу вибуття відповідних частин, що додатково підтверджує відсутність встановлених фактичних даних, необхідних для формулювання висновків про ознаки кримінального правопорушення.
Окрема ухвала як процесуальний інструмент реагування у розумінні ст. 246 ГПК України може ґрунтуватися виключно на встановлених судом обставинах, які мають достатній рівень визначеності та підтвердженості, тоді як у даному випадку суд першої інстанції фактично обмежився припущеннями щодо можливого характеру подій, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана окрема ухвала постановлена без належного встановлення обставин, які б в розумінні ст. 246 ГПК України свідчили про наявність порушення законодавства, що містить ознаки кримінального правопорушення, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, а апеляційна скарга – задоволенню.
Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 277, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЕКОТАКСІ» задоволити.
Окрему ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2025 у справі № 907/540/25 скасувати.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 20.04.2026.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік