№ 207/3445/23 
№ 2/207/25/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Південний районний суд міста Кам`янського в складі: 
головуючого судді Погребняк Т.Ю.
при секретарях Морозові В.В., Мишалов О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидкова Ірина Володимирівна, про зміну черговості одержання права на спадкування,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2023 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , у якій просив змінити черговість одержання права на спадкування йому, ОСОБА_1 , як спадкоємцю п`ятої черги за законом після смерті його рідного дядька, ОСОБА_5 , надавши позивачеві право на спадкування разом із спадкодавцями другої черги за законом - ОСОБА_2 , котра є матір`ю позивача та рідною сестрою спадкодавця, та ОСОБА_4 , який є рідним братом спадкодавця та дядьком позивача, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача адвокат О. Овчаренко зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний дядько позивача ОСОБА_5 , у померлого є рідна сестра по матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є матір`ю позивача, та рідний брат по матері - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За життя ОСОБА_5 був одинаком, не мав власної родини та проживав разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_6 разом у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка в порядку приватизації належала їм обоїм в рівних частках. Після смерті його матері, 08 травня 2019 року частку квартири ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 успадкував за заповітом ОСОБА_6 .
Все своє підліткове та доросле життя позивач ОСОБА_1 постійно спілкувався зі своїм дядьком, отримував від нього поради та чоловічий досвід, після одруження та народження доньок, покійний вважав сім`ю племінника найближчими родичами, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стали для нього наче рідні доньки, яких він дуже любив та постійно їм говорив, що вони йому найрідніші у світі та складе заповіт на Віолетту, щоб вона успадкувала його квартиру.
Більшість днів народження, релігійних свят позивач з померлим святкували разом, завжди підтримували один одного. Після смерті бабусі позивача та матері померлого, розповсюдження захворювання COVID-19, дядько почав часто хворіти. Довіреною особою пацієнта під час укладання декларації про вибір лікаря, який надавав первинну медичну допомогу ОСОБА_5 зазначив саме дружину позивача - ОСОБА_9 . Позивач купував померлому ліки від щирого серця задля здоров`я близької людини.
Після звільнення з роботи матеріальний дохід у ОСОБА_5 був відсутній, заощаджень не накопичив, тому ОСОБА_1 за проханням померлого фінансово допомагав дядьку: купував продукти харчування, засоби особистої гігієни, дарував на свята одежу, з дружиною влаштовували недільні прибирання квартири та приготування їжі. ОСОБА_1 надавав іншу допомогу, яку просив померлий та її потребував.
Коли дядько помер, позивач повідомив його близьким родичам, однак вони жодним чином не проявили матеріальної допомоги на його поховання, тож позивач за свої кошти здійснив поховання рідного дядька ОСОБА_5 : купував ритуальну атрибутику, замовляв поминальний обід, сплатив за послуги з його кремації в м.Харків, отримав свідоцтво про поховання та смерть.
Після смерті дядька, ОСОБА_1 був впевнений, що ОСОБА_5 склав на нього або його доньку ОСОБА_7 заповіт, тож сплачував комунальні послуги, щоб квартиру не відключили від комунальних послуг, утримував майно в належному для проживання стані. 07 лютого 2023 року звернувся до нотаріуса щоб дізнатися де він його складав, однак відповідь позивача приголомшила, оскільки заповіт дядько не встиг скласти. 
06 липня 2023 року від приватного нотаріуса позивачу стало відомо, що 07.03.2023 р була заведена спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 70355585 приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидковою І.В. Того ж дня, ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини, яку направив поштовим відправленням та вже 07 липня 2023 р. звернувся до приватного нотаріуса Жидкової І.В. для належного засвідчення, де йому стало відомо про подання заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 його сестрою, ОСОБА_2 та братом ОСОБА_4 , які є спадкоємцями другої черги за законом і що видати свідоцтво та видача йому свідоцтва про право на спадщину можлива лише після вирішення даного питання в судовому порядку. Тому звернувся до суду з даним позовом і просить змінити черговість одержання права на спадкування і надати йому право на спадкування разом з відповідачами.
Відповідач ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 помер, ухвалою суду від 23.10.2024 провадження у справі зупинено до визначення його правонаступника.
Згідно витребуваної судом спадкової справи правонаступником відповідача є його дружина, ОСОБА_3 (а.с.2-52 т.2).
09 вересня 2025 р від представника позивача надійшла заява про уточнення заявлених вимог: відповідач ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , тому просить змінити черговість одержання права на спадкування ОСОБА_1 , як спадкоємцю 5 черги за законом після смерті ОСОБА_5 , надавши йому право на спадкування разом із спадкоємцями другої черги за законом ОСОБА_2 та правонаступницею ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник позивача адвокат Овчаренко О., позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі з підстав, наведених у позові.
Позивач пояснив, що спадкодавець був його рідним дядьком, між ними були тісні дружні стосунки, вони часто спілкувалися, дядько мав зайву вагу та діабет, тому йому було важко вирішувати побутові питання, він потребував сторонньої допомоги, яку позивач та його дружина надавали йому. Натомість відповідачі активної участі у його житті не приймали. Дядько висловлював намір скласти заповіт на позивача або його доньку, але не встиг цього зробити. Займався похованням дядько за власні кошти. Позов підтримує та просить задовольнити.
Третя особа приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидкова І.В. згідно письмового клопотання просила розглядати справу без її участі, рішення прийняти на розсуд суду.
Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні просила відмовити у позові, так як викладені обставини у позові не відповідають дійсності, та пояснила, що позивач є її рідним сином; спадкодавець, а також померлий відповідач ОСОБА_4 є рідними братами та сестрою по матері, батьків мали різних. Спадкодавець ОСОБА_5 був молодший її на 16 років, працював майже до останнього, мав пристойну заробітну плату, вищу ніж у неї, родини та будь-яких утриманців не мав, а тому не мав будь-якої необхідності у сторонній підтримці чи допомозі, навпаки він їй допомогав з ремонтом незадовго до своєї смерті. Так, ОСОБА_5 дійсно хворів на цукровий діабет, але він приймав ліки, тільки таблетки і був цілком працездатний, з роботи він був звільнений через скорочення штату та отримував допомогу по безробіттю. З сином вона має погані стосунки через його поведінку та неприязні стосунки з невісткою, син коли вип`є алкоголь, влаштовує дебош та буває агресивним, тому вона уникає з ним спілкування. Також знає, що син залучав і ОСОБА_5 , свого дядько, до вживання спиртного, оскільки той мав хорошу квартиру, успадкував її від їхньої матері. З померлим ОСОБА_5 мала хороші доброзичливі стосунки, незадовго до смерті він відвідував її це були новорічні свята, допомогав їй по господарству, почувався нормально, якихось особливих скарг на здоров`я не висловлював, про допомогу не просив. Він помер раптово, син після поховання змінив замки від його квартири. У встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті брата. Похованням брата займався її син, але вона поверне йому усі гроші.
Відповідач ОСОБА_3 , пояснила, що є правонаступницею та дружиною померлого відповідача ОСОБА_4 , він дуже хворів був інвалідом 1ї групи і вона доглядала його, їх донька відмовилась від спадщини на її користь, тому вона є правонаступником чоловіка у даному спорі; брат чоловіка ОСОБА_5 був молодшим у родині, після смерті їхньої матері залишився жити у її квартирі та успадкував її, він був цілком працездатним, працював до серпня 2022 року та отримував хорошу зарплату приблизно 16-18 тисяч гривень, що на той час повністю задовольняло його потреби, він ніколи не скажився на брак коштів або потребу у якійсь допомозі. За місцем роботи він кожні 6 місяців проходив медогляд. В останнє бачила його 29.12.2022 року, коли він у ОСОБА_10 закінчував ремонт. Більш того, з відповідачкою ОСОБА_11 її родина мешкає в одному багатоквартирному будинку, тому їй відомо зі слів ОСОБА_10 , що її брат ОСОБА_12 напередодні новорічних свят допомогав їй з заміною водонагрівача, пральної машинки і виконував інші роботи на її прохання, жодних прохань про допомогу йому від нього нікому не надходило, оскільки він був молодий та працездатний чоловік. Він іноді вживав алкоголь, був хворий на цукровий діабет, до лікарні не потрапляв. Так, ОСОБА_13 могла його пригостити обідом, але в цілому він самостійно вирішував свої побутові питання. Коли після його смерті потрапили до його квартири, там не було ліків у значній кількості або інших ознак того, що там проживала важко хвора людина. Після смерті ОСОБА_14 позивач самовільно змінив замки на вхідні двері до його квартири, тому довелось викликати слюсаря для того, щоб потрапити всередину. На даний час у квартирі ніхто не проживає. У задоволенні позову просить відмовити, так як позивач посилається на обставини, яких насправді не було.
Свідок ОСОБА_15 пояснила, що є дружиною позивача, стверджує, що її чоловік не розпивав спиртне разом з померлим ОСОБА_16 , навпаки, лише вона та позивач допомогали йому, у останнього була зайва вага та високий тиск, він лежав та потребував допомоги, пвіроку до смерті він не працював, вона прибирала квартиру, купували йому ліки та продукти харчування; іноді чоловік фізично допомогав і затягував його до квартири, так як дядько час від часу зловживав спиртним при цьому мав зайву вагу і самостійно не міг дістатись додому, також його самопочуття різко погіршувалось коли падав рівень цукру у крові.
Свідок ОСОБА_17 пояснила у суді, що є сусідкою померлого ОСОБА_14 , коли тому ставало погано, вона телефонувала позивачу і він з дружиною приїжджали, допомогали йому; на жаль він зловживав спиртним і при цьому хворів, більш ніхто, крім позивача, йому не допомогав.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. 
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 46 років, про що складено актовий запис №23, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданого 07.01.2023 року Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Під час судового розгляду встановлено, що спадкодавець не перебував у шлюбі та не мав дітей, батьки померли раніш, тобто спадкоємці першої черги відповідно ст. 1261 ЦК України відсутні.
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , уклали шлюб 03 грудня 1983 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 62 роки, про що складено актовий запис №1017, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 виданого 14.08.2024 року Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Згідно витребуваної судом спадкової справи правонаступником відповідача є його дружина, ОСОБА_3 (арк.с.2-52 т.2).
У відповідності до витребуваної судом спадкової справи № 24/2023 до майна померлого ОСОБА_5 належить: квартира АДРЕСА_2 .
У відповідності до довідки про склад зареєстрованих осіб у спірному будинку, станом на день смерті ОСОБА_5 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживав та зареєстрований ОСОБА_5 з 1996 року.
З матеріалів спадкової справи вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулись його сестра ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_18 , арк.с. 124, 125 т.1) та його брат ОСОБА_4 (арк.с.140-143 т.1), правонаступником якого є відповідачка ОСОБА_3 .
Позивач ОСОБА_1 є рідним сином відповідачки ОСОБА_2 , та відповідно племінником спадкодавця ОСОБА_5 (арк.с.14-15 т.1).
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Центральним інститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності бодай одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини.
Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч.3 ст. 1223 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її.
Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Відповідно до ст. ст. 1262-1265 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.
Отже, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 є спадкоємцями другої черги за законом відповідно ст.1262 ЦК України, позивач відноситься до п`ятої черги спадкування.
Під час судового розгляду встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 працював на ПрАТ "Хімдівізіон" з 21.06.2004 року по 17.08.2022 року, був звільнений за скороченням штату на підставі ч.1 ст. 40 КзпП України, при звільненні йому були виплачені належні кошти 24429 грн. (арк.с.71 т.1). Він отримував заробітну плату протягом 2022 року в середньому 5 тис. грн. (арк.с.73 т.1), після звільнення перебував на обліку у центрі зайнятості по 07.01.2023 року (арк.с. 74 т.1).
З довідки лікувального закладу (арк.с. 173 т.1) вбачається, що у лютому 2021 року він потрапляв до відділення анестезіології з гострим отруєнням алкоголем. Згідно інформації КНП Кам`янської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3" (арк.с.188 т.1) ОСОБА_5 звертався протягом 2022 року до лікаря у зв`язку з ГРВІ у лютому 2022 року та у вересні 2022 року у зв`язку з ісулінонезалежним діабетом.
Закон визначає для доведення обставин позову про зміну черговості спадкування обов`язкову сукупність умов: 1) безпорадний стан спадкодавця (хвороба, старість), 2) надання матеріальної допомоги, 3) надання нематеріальних послуг (догляд, спілкування), 4) тривалість цих дій.
Під безпорадним станом слід розуміти не просто похилий вік, а фізичний стан, коли особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби.
Істотною можна вважати допомогу, котра має бути постійною та суттєвою, а не епізодичною. Більш того, спадкодавець має потребувати такої допомоги, об`єктивно вона має носити вирішальний характер впливу на його життєдіяльність.
Під час судового розгляду даного спору встановлено, що спадкодавець не мав таких вад здоров`я, котрі поставили б його у безпорадний стан, він був працездатний, незадовго до смерті працював та отримував заробітну плату, не перебував на стаціонарному лікуванні та не звертався до лікарів з приводу важких або невиліковних хвороб чи станів, не був у похилому віці. Суд не ставить під сумнів твердження позивача з приводу його участі у житті спадкодавця, надання йому певної допомоги у побуті, наявності між ними теплих родинних та дружніх стосунків, однак вказані обставини не містять підстав, передбачених ст. 1259 ЦК України. Оплата позивачем кмунальних послуг, витрати на поховання не відносяться до критеріїв, котрі визначені зазначеною нормою закону як підстави для зміни черговості спадкування.
Таким чином, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидкова Ірина Володимирівна про зміну черговості одержання права на спадкування.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 понесені нею судові витрати (арк.с.102 т.1) у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 2750 грн. 
На підставі ст. 158 ЦПК України скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Баглійського районного суду м Дніпродзержинська від 20.07.2023 року у виді заборони приватному нотаріусу Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидковій Ірині Володимирівні вчиняти нотаріальні дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Керуючись ст.ст.1216, 1217, 1218, 1223, 1259 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 128, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидкова Ірина Володимирівна, про зміну черговості одержання права на спадкування, - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді витрат на правову допомогу в сумі 2750 (дві тисячі сімсот п`ятдесят) грн.
Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Баглійського районного суду м Дніпродзержинська від 20.07.2023 року у виді заборони приватному нотаріусу Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидковій Ірині Володимирівні вчиняти нотаріальні дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 02.03.2026.

Головуючий суддя Т.Ю. Погребняк